 Bine ați venit după prima pauză. Cum sunteți?
 Da, Paula?
 Am găsit ca nu am stat niciodată în partea asta.
 Parcă e altă perspectivă, nu? Adică se vede altfel.
 Acolo e locul meu preferat. Deci, acolo unde stai tu cu cod
uruța, când mă duc eu la cursuri, locul meu preferat acolo e
, unde stăți voi trei, tu, Moni și cu...
 Studiezcă toată lumea sau...
 Da, in perspectiva. Mi-mi place sa am perspectiva. Si la
 masa cand ma pun, de obicei imi pun in capul mesei, dar nu
 pentru ca sufor eu de capul mesei, ci ii vad pe toti, stii?
 Am place sa am asa...
 Cum?
 Bine posti! Bine posti!
 Super tare!
 Ok, cum vi s-a aparut exercitiu pe care l-am lucrat cu mon
ii?
 a fost 100% un exercițiu petrecut pe fond de transă.
 M-am bucurat când mi-a permis Moni și mi-a adus la fileu
 această provocare,
 pentru că în momentul în care am sesizat că o pot sprijini
 printr-un exercițiu de transă, aveam practic dublu benefic
iu.
 Unu, o puteam ghida pe ea să spargă un blocaj, să rescrie
 un blocaj,
 Și 2. Puteam să vă arăt vouă, nici n-a fost planificată, n-
a fost gândită, nu mi-am propus să încep așa, să vă arăt vou
ă ce înseamnă un exercițiu de transă medie spre profundă,
 pentru că dacă ați observat-o la un moment dat, o șcila.
 Și e perfect natural să fie așa. Cum vi s-a apărut exerciț
ia din perspectiva de observator?
 Complicat.
 Am înțeles.
 Nu am înțeles care a fost sentirea, care a fost ideea ca re
a-lugi pe cineva care numai e sau sa se rendeunești cu cine
va.
 Am înțeles cu tăia, am înțeles cu el, am făcut...
 E perfect în reguță. Și ce îmi spune mi-a asta?
 Că ai fost în exercițiu cu mine.
 Dar fără nu m-au și urechi.
 Mie îmi spune că tu ai luat ca și cum era pentru tine ce z
iceam în lumea.
 Adică tu nu erai observator de genul ce face Horia, ci erai
 explorator de genul fact ce zice Horia.
 Nu, mi-am curat.
 Foarte bine. Foarte bine.
 Mai mult decat ei.
 Ce i-ati spune lui Iza? Ce ati observat voi?
 Din perspectiva si de harta voastra.
 Care a fost scopul exercitului?
 Constientul nu era prezent.
 Constientul l-am trimis sa stea...
 ma refer la nivel de critică.
 Tot ce putea sa faca constientul
 era sa urmeze ce ziceam eu.
 Daca observati o sa auziti pe audio,
 la începutul exercițului și spun.
 Și din momentul ăsta vocea mea te va ghida și te va înțelți
 la fiecare pas,
 așa că tu te poți relaxa, dar eu nu vorbeam cu Moni.
 Cu mintea ei conștientă, i ziceam că te poți relaxa și poți
 ta liniștiți să rănuți la control,
 pentru că din momentul ăsta ce au reprezentat mentorii care
 au venit lângă ea?
 Dați-mi termenele P. De ce credeți că i-am adus?
 Ancoră. Ancoră de siguranță, de blândețe, de calm, de ghid,
 de mentor.
 Evident că vine cu emoția, dar scopul meu era ancora.
 Să știi că ai ancora lângă tine, puteam să zic orice acolo.
 Puteam să zic adul pe un coleg care îți place, dar eu vreau
 să fie profund și anumit să aduc un mentor care simți tu că
 e...
 Exercițiu ca scop a avut accesarea amintirilor care au dat
 programul inițial.
 De rescriere?
 Da, de rescriere emoțională.
 Adică se simte acum, ci în a simti acum.
 Exact, bravă.
 Pentru că din punct de vedere temporal, eu nu am cum să
 rescriu ce s-a întâmplat de fapt.
 Ce pot să rescriu prin procese de NLP?
 Ce simt despre ce s-a întâmplat.
 Bravo, ce simt despre ce s-a întâmplat.
 Ce s-a întâmplat? Practic, prin un exercite de genul ăsta,
 întâmplarea rămâne aceeași, însă ce simt la început, la în
ceput, în față ce simt la final, se poate să fie diluat,
 diferit sau total complet inexistenț.
 Să constientăm încât timpul trecut prezent ce-ai spun acum
 că e.
 Ați observat că prin limbaj Bravo, Tonu, prin limbaj nu îi
 spuneam ce vedeai atunci, îi vorbeam ca și cum e acum.
 Că ești, scena părinții, unde ești tu sub masă, cum priveș
ti, acum.
 Pentru că ea era într-ansă și vă arăt asta cum să faceți
 asta verbal, eu nu mai trebuia să-mi fac griji că mintea ei
 critic o să spună, da, dar eu am nu știu câți ani acum și
 nu e momentul la trecut.
 Pentru că mintea ei conștientă era decuplată de la control.
 Nici nu mă interesează.
 Pentru că ce contează este că în momentul ăla, din subcons
cient, de atunci, din punct de vedere temporal, emoțional s-
a rescris.
 Ce va menține în prezent nu e important. Pentru că e om ca
 și mine ca și tine și emoțiile vor oștila în prezent.
 Însă în momentul de atunci se va rescrie ca și emoțional. Î
ntr-un fel sau altul.
 sau altul?
 Ne-am înțeles.
 Înseamnă că pe grijă și coloria va fi
 diferit parte de acele scene?
 Și nu numai.
 Procesele de lucru cu sucvăș clientul
 și toate uneltele în LLP
 au un caractere generativ, am mai spus.
 Nu acționează doar pe ceea ce lucrează specific,
 ci vor aduce rezultate și vor îmbogăți
 experiențe care poate n-au fost
 Subiectul discuției. Practic, eu acum am lucrat cu Monii pe
 o situație cu tatăl ei,
 habar n-am, dar am un feeling și intuiesc că ei se vor resc
rie comportamentea inclusiv față de alte persoane
 și în alte provocări va avea alte resurse pe care anintele
 ne-au avut, deși n-am discutat despre ele.
 Pentru că suportul știentul va spune, asta seamănă cu ceva
 ce am lucrat, dar pe o logică a lui pe care nu înțeleg,
 și va spune, ei aplică același lucru.
 Și te vei trezi că ai curaj sau altă atitudine sau candătaș
are în situații pe care nici măcar nu ai discutat.
 Un pic perspectiva.
 Nu perspectiva, că perspectiva e logică.
 Schimbă emoțional reacția.
 Pentru că, nema existând stimului inițial, ce se întâmplă
 în stare de transă?
 Vreau să vă zic ca efecte ale unei stare de transă.
 Ca urmare, mă rog, sau cum vreți voi să...
 Una din cele mai întâlnite reacții, da nu-s reacții, sunt
 urmări,
 ale unui stăr de transe potrivită, deci nu adânci, nu medii
, ci superficiale, de obicei și ați sesizat-o și voi deja,
 Amnezia.
 În stare de trans se întâmplă ceva și uit unde sunt la
 nivel de...
 De ce am văzut acolo? Moni nu mai era conștientă de ce este
 pe scaun, că nu mai era conștientă la modul permanent.
 Uita din cand in cand.
 Si aducea aminte cand se misca un coleg, iar revenea de ac
ormoni.
 Deci, ti se aducea atentia, bani in lumea ta interioara, b
ani exterior, cand stiai ca nu mai isi serveti el, de exempl
u.
 Dar tu cand erai in lumea ta interioara, uitai intre ghil
imele pentru o fracina secunda ca noi suntem aici.
 La fel se intampla cand iesim din transa.
 Cand iesim din transa, dintr-un somn profund.
 Sunteti de acord cu mine ca in unilalteam aminte foarte us
or?
 Ca uitam somnu'?
 E la fel și cu transa. Când iesim din transă și trec câteva
 minute sau ore,
 dacă te întreabă un coleg, bă, mai ții minte ce ai făcut,
 ce ai zis, ce s-a întâmplat, ce ai simțit, ce s-a petrecut
 în lumea ta atunci, o să spui că nu.
 Că nu mai știi, efectiv.
 Amnezia apare, amnezie la modul de nu aia medicală, de uit
 cum mă cheamă și ce am trăit, ci uit detalii care erau val
abile în momentul ăla de transă,
 nu mai sunt la îndemână când sunt trează, când sunt în up
time.
 Are sens până aici.
 Mai apare o chestie interesantă în stare de transă.
 Anestezie.
 În stare de transă pot să nu mai simt lucruri pe care anume
 le simțeam și mă dureau.
 de la durere.
 Cunosc, si va dau un exemplu aici, cunosc, au fost aici
 in sala la generatie a 2-a, o tipa
 care facea deja, era la nu stiu cate sute de operatii
 si intervenții, le zicea ea,
 stomatologice fara anestezic,
 doar prin hipnoza.
 Doar prin hipnoza, sunt scripturi
 efectiv de hipnoza pe care le poti urmari
 si poti introduce o transa pentru anestezie.
 Sunt oameni care au alergie la diverse substanțe.
 Și s-a descoperit că prin hipnoză
 poți să-i anesteziezi complet corpul, cât el e încă conșt
ient,
 sau anumite părțele corpului.
 Cum?
 Cum? Cum? Cum?
 Hai să-mi mai dau un exemplu, că ai trăit-o și tu mai lucre
zi sigur.
 Faci sport?
 Da.
 Ai pățit vreodată că în timpul unei ședințe de sport să te
 lovești, într-un fel sau altul,
 sau unei competiții, mă rog, unde ești axată pe a câștiga,
 să te lovești și să simți durerea abia după competiția la o
 zi?
 Da.
 Ați pățit vreodată să aveți o vânătare pe corpul, să spuiți
, bă, de unde a apărut asta?
 Da.
 Că nu știu de unde. Știți de ce?
 Când mi s-a întâmplat, erați în stare de transă sportivă,
 eram focusat pe un singur lucru.
 Câștigarea, întrenament, competiție, ce s-a întâmplat acolo
.
 Mintea mea conștientă era relaxată pentru că eu eram setat
 pe un singur aspect.
 Prin urmare, a apărut anestezia ușoara, durierii pe care o
 simțeam în acest moment, pe care am conștientizat-o după a
ia.
 Ai pățit iza?
 E un fenomen perfect natural.
 Pentru că e perfect natural, oameni ca cei pe care ne-a zis
 Albert, au sezizat că a, dacă e perfect natural,
 De ce nu ma pot folosi de el?
 In razboi. Sunt soldati care atunci cand sunt raniti, nu
 simt si nu reaccionez de la durere pentru ca au o volare
 mai mare in momentul ala, adica viata lor sau a camaradilor
.
 Si-si aduc aminte ca-i doare si ca au o rana dupa o zi sau
 doua, cand incepe sa doara mana, taie tura si spui, ba, dar
 stai un pic.
 De ce n-am simtit tu atunci?
 Pentru că atunci era în stare de transă profundă sau medie
 la modul de era axat pe un singur lucru pe care trebuia să-
l facă și a intervint anestezia.
 Ușoară. Are sens ce zic.
 Un alt lucru care poate să apară în stare de transă și v-am
 spus ieri, e catalepsia.
 Încordarea echilibrată a mușchilor în același timp fără să
 facă efort.
 Un alt lucru foarte interesant care apare în starea de
 Un alt lucru foarte interesant care apare în stare de tran
se și a spățit-o toți, o să sună ciudat,
 Halucinația.
 Halucinația care poate să fie, atenție, pozitivă
 când văd lucruri care nu sunt acolo,
 le observ că sunt acolo, dar constat după aia că nu sunt ac
olo.
 Că atunci când merg pe stradă și mi se pare că vin un om
 spre mine,
 mă uit mai atent, de fapt nu vin nimeni spre mine. Ați păț
it?
 Merg pe stradă și mi se pare că vine ceva spre mine, de f
apt nu vine, mi s-a părut.
 Halucinație pozitivă. Am văzut ceva ce credeam că e, dar de
 fapt nu e.
 Halucinație negativă.
 Nu văd ceva ce este chiar acolo.
 Coloarea roșii de semaforului.
 N-ai vazut, da. Nu n-am vazut domni, ce-i acolo?
 Halucinație negativă când caut un obiect, un lucru, o che
lari telefonul căștile și sunt fix în fața mea și nu le văd.
 Ați pățit? Sau sunt pănas, că nu zice? Cheile sunt pănas a
ici.
 Halucinație pozitivă sau negativă în starea de transă. Ap
are atât când credem că suntem aparent treji.
 Am zis ca nu-l gasesc telefonul.
 Am facut-o eu pe asta.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Si ala a inceput sa rada, du-te de aici cu vreti.
 Am făcut o iopasă, nu găsesc telefonul.
 Am pățit. Zic, stai că te suni imediat că nu găsesc telefon
ul.
 Am făcut o iopasă.
 Și ala a început să râdă, dă-te bă de aici.
 Ce pas să mai apară în stare de transă, în funcție de
 intensitatea și de încemea starei de transă este,
 și asta am făcut și eu cu Moni, intenționat m-am folosit de
 acest fenomen natural, regresia.
 Regresia.
 Cu alte cuvinte, mă întorc la o vârstă de adolescență sau
 de copilărie și încep să mă comport, să vorbesc și să simt
 ca atare.
 Este o cheie în transa asta, pentru că mă ajut de asta ca
 să rescrie un comportament trecut.
 Ați pățit vreodată ca doar în joacă? Și pentru că erați
 complet relaxați să vă alintați ca un copil?
 Ziceți nu, că vă dau afara...
 Uneori în joacă, în special în cuplu de obicei, ca să ne j
ucăm, ne alintăm, începem să vorbim și să ne comportăm
 pentru câteva fracțiuni de secunde,
 câteva fracțiuni de secunde, ca și cum am regresat de la v
ârfă a nostru adultă la cea de copil.
 Înjoacă total. Același lucru se întâmplă și în transă.
 În funcție de adâncimea ei, pot ghida exploratorul meu să
 se ducă intenționat, știind că e un efect natural,
 să se ducă intenționat în regresie, ca să rescrie din
 momentul regresiei altfel momentul.
 E atât de banal. Mă folosesc de ceva, ce știu că deja se
 întâmplă.
 Nu.
 E periculoasa în momentul în care
 regresezi într-un moment traumatic și
 fie ești singur și nu ești ghidat, eu recomand regresia gh
idat.
 Sau recomand regresia singur, dar când știi sigur că știi
 ce faci.
 Pentru că în regresie neghidat, poți să te retraumatizezi.
 Adică poți să trăiești din nou momentul traumatic fără să
 schimb absolut nimic.
 Din nefericire, ceea ce fac mulți psihologi care nu știu ce
 fac,
 spunem despre ce-i vorba.
 Și începe clientul să-i explice,
 păi, în copilăria am avut, nu știu, experiență, ok, și cum
 a fost?
 Și îl pune să explice din nou experiența care a trăit-o at
unci,
 fără să schimbe nimic.
 Fără să-i fac o transă, fără să aducă un mentor, fără să ad
ucă resurse,
 fără să facă nimic.
 și îl retraumatizează pe client pentru că are convingerea
 dată de facultate pe undeva că dacă vorbești despre asta o
 să treacă.
 Bă nu!
 Dacă vorbești despre asta, nu faci decât să îți readuce am
inte și să retreiești, dacă mai ești și chineseze ca mine,
 să te reasocizezi în momentul ăla de câte ori vorbești des
pre asta.
 Ați pățit chestia asta?
 Am fost cu consumimentul al psicologului cuținire de cuplu
 după un feniment traumatizat pe nesempre doi.
 Și după a treia ședință am renunțat pentru că ieșăm de ac
olo, ne vedea să ne dăm la pătraie.
 Deci ne punea Alu să ne trateze, de-nciita spiritele de par
care, mându-ne în momentul mai rău.
 Nu știa să facă mai mult. Nu e o vină, dar...
 Da, nu e o vină. Așa am zis Dumnezeule, deși dacă nu găsim
 altul, îți leși mai bun, îți are sen.
 Așa este.
 Îți ne face primii atinții, dacă ne face mai rău.
 Înțeleg, perfect.
 Înțeleg, perfect.
 Suntem fiiți de gand, că acestea se dintră nu se întâmplă
 odată,
 ci se pot încăla de 200 de ori.
 Da, așa e.
 Că nu suntem să-ți fiind deci acea ca oamă și nu o vinde câ
nd, niciodată.
 Noi am mers odată, poate nu am fost noi, poate nu am fost
 eu, am încercat-o doar atât de greabă scoate din noi, încât
 efectiv.
 Și am un feeling că s-a forma și o ancură pe ea.
 Întoarceam, înțelegi? Și am zis, bune zăru, dar noi intream
 cât de cât frițeni acolo, doream să ne vindecăm.
 Stii de ce? Stii de ce?
 Stii de ce? Tu-mi confirmii un caz pe care-l scrie Bender,
 in una din cartile lui, nu stiu care,
 in care doi tineri soti se duc la o consiliere de cuplu
 si consilierele de cuplu le zice asa
 Incepand de asta, zi rau sa nu va mai certati nici aier dec
at aici in cabinet,
 cand sunt si eu de fata, ca sa pot sa va sprijin.
 Suna aparent nevinovat, Coret?
 In fapt, ce s-a intamplat?
 Tinierii au preluat programul de
 nu va certati decat aici
 Cand ajungeau aici, ii dati.
 Începeau scandal din start, a fost suficient 2 sau 3 timp
uri să se facă ancoră pe cabinetul consilierelui, așa că ei
 nu aveau nicio treabă în afara cabinetului, dar când se v
edeau în fața cabinetului, tuți familiere
 și scotau tot ce nu aveau, deci s-a format ancoră pe
 cabinetul consilierelui. Are sens? Și am un fini ca aia s-a
 întâmplat și la tine. A format o ancoră la modul bă, nu am
 nimic cu tine în afara, dacă ne vedem la ăsta, du-te. Nu
 are legătură cu voi. Te rog.
 Am intrat într-o văstransă atât de profundă, dar n-am vrut
 să intru.
 N-am putut ieși din ea și m-am trezit când mi-au căzut ca
etu de pe picior.
 Dacă mă gândeam să-l fac, puneam și-o pe ea, joc și lucrur
ile din ea.
 Și mi-a explodat crerul în secundă aia. N-am știut ce s-o
 spart în capul meu.
 Un cercuze pentru Bomo, nu știu dacă s-a auzit că s-a auzit
 caetu de pe caetu.
 Capul meu s-a udit foarte tare.
 De ce, odata ca de ce am intrat, de ce n-am putut iesi din
 ea?
 Am intrat fără să-mi dau seama, mi-am dat seama că s-a ac
olo la un moment dat
 și nu reușam să ies de acolo.
 Și ce se întâmplă acolo?
 Păi, am cam făcut de fericit de Monica.
 Simți că te-ai ajutat în vreun fel?
 Da.
 Atunci nu pot să zic nimic.
 Ce s-a întâmplat este că, mai ales că nu mă adresanție, tu
 ai regresat, dacă asta s-a întâmplat la nivel de te-ai dus
 înapoi în spate cu niște ani.
 Adică nu ține care-i întrebarea.
 Nu mă dacă simți tu.
 M-am dat o ziua cu ceva, dar nu am mai vrea sa-l fac si l-
am pupat pe fronte.
 Mi-a zis ca trebuie si tu din asta sa nu mai-l faci.
 Si dupa vreo jumate ora cand s-a trezit, mi-a vizut de drac
ului.
 Suntem cu teatruri de dracului
 Știi că nu vorbește tatăl tău, nu?
 Știu că nu vorbește, știu că a fost un exercițiu
 Și de scot știam că...
 Am încercat cumva, fără să vreau să schimb durtea dracului,
 cu tăi iubăt
 Știu că nu știu să exprime chestiile astea
 Dar, în momentul ăsta, un pic dincolo de...
 Deștia dacă știu că nu gândește...
 Stiu, stiu, stiu. O să ai ocazia să...
 Sunt timpăle lui, probabil, cuvinte pentru mină și numai cu
 zi că te iubesc.
 Nu zice-o tu te dragă, ce-o să faci.
 Nu sunt astea ultimului cuvinte.
 Păi, adică...
 Adică nu sunt cele conștiente.
 Îmi încerc să-mi zică în loc de această, să-mi zic să iub
esc.
 Nu, nu. Nu știi ce ți-a zis sau cei momente plăcute ai avut
 cu el înainte să ajungă în punctul ăsta?
 De fapt, acele care rămân cu tine.
 În momentul ăsta, tatăl tău îi trece pentru o transformare.
 Transformându-se, nu mai e cel care știi tu că era.
 Știu că sună...
 Nu, știi că zici, nu.
 Adică concentrează-te intenționat, nu ignora ce se întâmplă
 la modul de nu, mi-ai zis mie.
 Bă, da, ți-a zis tie, dar nu el.
 Cel care a devenit în urma bolii.
 Oamenii în boli, în special în cele terminale, trec cu niș
te faze în care inclusiv personalitatea se transformă,
 poate o dea în psihoză, poate o dea în serinitate, poate o
 dea în demență, fără o vină,
 ci este boala aceea care face acele transformări ca să-și d
ucă la final mandatul.
 Nu știu cum să-ți spun.
 Și, prin urmare, eu cel puțin că am trecut până etapea de
 genul ăsta în familia mea, nu iau în serios la modul de, ă
sta e tata, da, arată ca tata,
 dar nu e la nivel de personalitate, la maturi gândind, e un
 om transformat de o suferință.
 Și nu are sens, de aia zic, nu e el.
 Bun, o să mai discutăm despre asta.
 Nu cer scuze că orice intervenție benefică, o să avem
 exerciți în care poți să lucrezi pe asta dacă alegi în acel
 moment.
 Bine? Un alt lucru care se întâmplă și va confirma Monica
 exact când ai aștept exerciții că s-a întâmplat în transă,
 de obicei, este
 Distorsiunea temporală.
 Distorsiunea temporală.
 Nu mai știu
 cât timp a trecut, cât e ceasul, unde sunt.
 Ați observat cum a reacționat atunci?
 Dar și cred că și voi, v-ați dat seama că au trecut 42 de
 minute?
 Ați fost conștient că a trecut încă un minut?
 Nu, bam, 42 de minute, nu știi când.
 Asta îmi spune că și voi ați fost alături de noi, într-o
 stare de transă ușoară.
 Și deja ați observat cum se simte o transă.
 O transă se simte ca și cum timpul trece într-o situație de
 secundă.
 Eu sunt confortabil, relaxat și culmea sunt și în control.
 Deci, cei care ati decis ca nu vrei sa... din vari motive,
 aveti nevoie sa mergi la toaleta, ati avut de ales modul la
 toaleta sau raman aici.
 Si v-ati ridica si ati mers. Adica, controlul a fost intot
deauna la voi.
 Si Moni, la o mandata ca ati observat, cand nu avea servet
el, intindea mana dupa servetel.
 Daca era manipulat in stare de hipnoza, de ghid, ea nu ar
 fi fost in stare sa ceara servetel. Are sens ce zic?
 Există mitul ăsta al multor oameni care nu știu ce vorbesc,
 că prin himnoză oamenii sunt manipulabili.
 Nu, prin himnoză oamenii sunt sugestionabili.
 Nu pot face prin himnoză un om să facă ceva împotriva valor
ilor pe care el deja le are în ființa lui.
 Care însupe o himnoză atât de potrivit de însupe, că nu-i
 da seama să nu mai fie confortul?
 În sensul că să se comporte în așa fel sau în sensul că să
 adoarmă?
 Deci, în sensul că se face exact ce îi spune fără să ai v
incit?
 Atunci ai chid de ochii si te fezandeaza un pic, iti baga n
iste transe, ca tu cand esti pe scenu numai sa reaccionez la
 niste transe.
 Si in momentul ala, tu intri instantaneu intr-o transe, dar
 pentru ca inainte de asta ti-a dat acordul.
 Fara sa-ti dai acordul sa intri intr-o transe profunda, nu
 vei intra si vei putea opri procesul oricand.
 Dacă îți dai acordul și ești renunț la control total, nu ve
i putea să faci ceva ce nu este în acord cu valoriile din fi
ința ta în interioră.
 Cu alte cuvinte, dacă tu nu ai putea să ucizi în stare de
 veche, pentru că știi că poți, vrei și pentru tine nu sunt
 importanti, nu vei putea să faci asta în stare de trans.
 Pentru că ființa ta sub conștientul tău să vă opune și va
 spune eeeh și te trezești instantaneu.
 Ai pățit să ai un vis care nu-ți place atât de mult încă la
 un moment dat te-ai trezit?
 Da.
 Așa se întâmplă și hipnoză.
 Te schizi ochii și te zici ce cătă o zici, mă, aici, tu.
 Exact la fel se întâmplă. De-aia zic că nu se poate.
 Milton Erickson, părintele hipnoterapiei moderne, spune că
 nu putem să controlăm oamenii prin hipnoză,
 pentru că dacă am putea să facem asta am avea mai puțini o
ameni nevrotici și bon la vie.
 Dacă am putea să controlăm oamenii prin hipnoză, am putea
 să-i controlăm în bine.
 Însă nu putem să facem asta, pentru că nu putem să facă ce
va împotriva făinței lui,
 nici măcar să se facă bine.
 Dacă el nu vrea deja asta.
 Are sens?
 Ca să sparge mitul.
 Te rog.
 Stare de transă, un vis.
 Da, se întâmplă, am auzit.
 În momentul ăla apare tot, stare de transă profundă, de ob
icei, de la distorsiune temporală, până la regresie, până la
 tot ce vrei tu.
 Nu am experiență în somnul numulismului. Mi s-a zis că am
 vorbit în somn de câteva ori, dar nu știu să spun, însă e o
 stare de transă.
 Da, păi gândește-o un pic, mama. În momentul în care tu în
chizi ochii, a început starea de transă. Superficială.
 De ce? Ce spunea Mircea, ca e transa? Ca sa revenim un pic?
 Orientarea atentiei catre interior. La inceput, superficial
.
 Inchid ochii si imi trec imagine, in filme mi-aud respirat
ia, incat sunt conscient de ce-i pe afara, adica nu-s...
 Cu cat ma relaxez mai mult si ma duc catre starea de somn,
 cu atat starea de transa devine mai profunda.
 Practic, visul apare in starea de transa, nu starea de ve
che.
 În timp ce vorbești cu mine, și tu vorbești cu mine, scoți
 cuvinte, nu poți să visezi.
 Pentru că ești ocupată cu un argument.
 Când ai închis ochii și ești relaxată, detașată, ai rănunț
at la control,
 respiri profund, vei avea imagini specifice nivelului de
 transă în care intri.
 Încă o dată, dacă nu am fost ier clar, vă zic chiar că nu v
reau să vă speri,
 vreau să revelez conceptul ăsta de transă și hipnoză,
 pentru că nu e un baobau din contră,
 e un proces natural care apare indiferent că ești tu de ac
olo sau nu,
 e în favoarea noastră, natural intrăm în stare de transă,
 doar că, când auzim cuvântul transă sau hipnoză,
 intrăm în panică pentru că avem niște convingere anterioare
 instalate de cineva
 care zice asta e rău.
 Iar, o vin și vă spun, voi intrați deja în stare de transă
 în fiecare zi.
 Ați fost în stare de transă chiar și acum câte amintit că n
-am făcut lucruri de ecumoni.
 În cazul de regăretii, toate anul care nu reușeți să rești,
 de nimeni anul acela, există probabilitatea să strici acele
 emoții de altfel de rești?
 se vor duce înapoi în subconștient.
 Mai țineți de ce v-am spus despre subconștient răportat la
 emoții?
 Care e rolul lui? Depozit.
 E un depozit care înmagazinează toate amintirile noastre,
 toate întâmplările, aproape toate.
 Cele care n-au niciun fel de importanță pentru noi emoț
ional, nu le ține.
 Pentru că nu-s importante ce tricouă a avut, nu știu, ce co
leg în clasa an 1.
 Nu mă mai interesează. Dacă vă uitați pe caetele voastre
 din tricola generală,
 O să vezi acolo informații pe care atunci l-ați memorat.
 Dar acum nu mai... În ce stare de transă vei tu te bag, nu-
ți le-am aduce aminte, pentru că nu sunt importante pentru t
ine.
 Tot ce nu e important pentru tine, cu un ce-o spune ok,
 asta pleacă, nu am nevoie.
 Însă reține informații care sunt importante pentru mine,
 astfel încât toate situațiile cu impact emoțional ridicat
 le va reține
 pentru o prelucrare ulterioară.
 În momentul în care se întâmplă, n-am uneltele să le preluc
rez,
 Traumă, fobie, frică, mă ceartă profesoara la școală, mă j
ignește un coleg. În momentul ăla nu știu să reacționez
 pentru că sunt copil.
 Subconscientul le reține ca și cum s-a întâmplat, le ruleaz
ă în continuare la nivel de prezent până când se închid cum
va, mă fac o mare, vin la un curs în LPE și aflu că pot să-
mi prelucrez amintiriile.
 Cum prelucrez amintiriile, spuneți-mi voi, o prima vanilă
 pe care ați învățat-o?
 Sub modalități, modul 2. Îmi reprezintă amintirea așa cum
 învine mie în momentul ăsta și încep să îi scrim din
 caracteristici.
 Asta îi spune subconștientul meu, asta s-a încheiat. Amint
irea s-a încheiat. Ia nu s-a schimbat, s-a încheiat. S-a în
cheiat efectiv și nu mai e nevoie să ne ruleze înapoi.
 Ok, dar dacă-i mă arhiteze o amintire necăture de-o zi de z
i, nu dispare cu ce se numește?
 Ce simți, fata de o traumă care atunci te-a făcutat și în
 interior nu ai mai alesat, nu ai mai medicitat-o?
 Corect.
 Și se poate...
 Suta la sută.
 Duce, adică, încă...
 Nu-i musai să-ți pune-o întreapasă și să-l transporti?
 Dacă te faci cu o uiță, mă mai afectează?
 Răspundeți voi.
 Da, Moni.
 Dacă o permiti să trăiesc, e mult mai eliberat?
 O vei elibera de cea pe care ești conștientă în momentul ă
la.
 Însă ea ce a ajuns asuprafață nu este toată.
 Ea nu este toată.
 Ea nu este toată.
 Ea nu este toată.
 Ea nu este toată.
 Ea nu este toată.
 Ea nu este toată.
 Nu este toată.
 Pentru că cei mai profund nu va ieși, decât când v-a
 considerat sub conșertul că ești pregătit s-o prelucrezi.
 În ce condiții nu înțeleg ce mă întreb?
 Până la finalul vieții, în fiecare zi.
 Doar atât și gata.
 Ce am răspuns intenționat așa? Întrebarea ta este cât am de
 lucrat ca să-mi curăți atât?
 Poate fiți pe care nu dești tu, nu mi-l amintează și nu de
 gândi, nu poate nu.
 Mă întreabă oamenii și pe oamenii și pe Mareu și pe priet
eni mei cât am de lucrat la mine să-mi curăți mintea.
 Și eu le zic zilnic. Și să uită la mine cum să uită a ori
 acum, nu? De ce?
 Păi te întreb, de cât ori te spel pe dinții? Pe săptămână.
 Înțelegi? La fel e și cu mintea. Îmi spăl dinții de trei de
 per săptămână pentru că-i folosesc zilnic.
 Și de multe ori, acum metaforic, mai găsești ceva pe acolo,
 care credeam că am scos de mult.
 Mai găsești stomatologul la un dărtatraj, nu știu ce, sămb
urei sau...
 Suntți de acord? Deși m-am spălat pe dinți.
 Ideea este că, așa cum mă spăl pe dinți zilnic pentru că v
reau să îi țin curați, la fel e necesar să fiu atenna mintea
 mea, zilnic, ca să mă îi țin curată, scotând sau curățând
 lucruri,
 pentru care sunt pregătit să fac față în momentul ăla,
 pentru că știi care e chestia?
 Subconșentul îți va da o amintire pe care tu e necesar să o
 prelucrezi ca să o scoți din el,
 însă nu ți le va da pe toate în același timp.
 Pentru că ai claca. Ai intrat în depresie profundă.
 Prelucrând celela suprafața subconșentului, imaginează-vă
 triunghiul, da?
 Ceelea suprafață, curățând celela suprafață, ca amintiri,
 emoții, amintiri neplăcute, eu zic că n-am traume, da?
 Deci în concreta, în intelec am repăcut un anumit lucru. Să
 las fiecare aminte care vine, să o accept.
 Nu să caudii, să trăiești emoția fără să încep să te...
 Și ce fac oamenii? De obicei? Asta.
 De ce mi-a aduc chiar aminte? Credeam că am uitat. De ce to
cmai mie?
 Să las fiecare amintire care vine, să o accept.
 Corect.
 Nu să caut.
 Să trăiește emoția fără să încep să te...
 Și ce fac oamenii? De obicei?
 Asta.
 De ce mi-aduc chiar aminte? Credeam că am uitat.
 De ce tocmai mie?
 Dar nu mai scap de amintirea asta odată.
 În momentul în care faci asta, știi ce zici? Înapoi îmi sub
conștient cu tine.
 Că nu vreau să te simt. Nu vreau să te recunosc.
 A trebuit să mă oprezi.
 Exact.
 Să mă aprezi să-l accept și să-l prelucrezi.
 Ce simt eu despre asta?
 Modul 2.
 Sub modalitati.
 Nu-mi place.
 Traiesti-o.
 Traind-o, vei vedea la un moment...
 Daca chiar iti dai voi atentie.
 Oamenii cred ca si traiesc emotii, dar nu e asa.
 Si ce fac oamenii de fapt cand zici...
 Am invatat la un curs sa-mi traiesc emotia.
 Dar si ce fac ei de fapt?
 Am invatat sa-mi traiesc emotia si sa ma nervesc ca de ce
 vine emotia.
 Si in momentul in care se nerveaza ca de ce vine tristetea,
 de fapt o reprima din nou.
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De ce nu?
 De unde ai convingerea ca daca plangi fara motiv esti neb
una?
 Cine zice asta?
 Toata lumea. Bine, atunci traieste-ti viata ta interioara d
upa ce spune toata lumea,
 ca eu ma traiesc dupa ce zice psihologia si sunt mai in sig
uranta.
 Pariat, daca e...
 Parand, ca vreau sa termin cu aura.
 Din experienta propria, iti spun ca atunci cand iti dai vo
ie sa plangi, in contexte potrivite...
 In ce faca, ca nu-i pling?
 În momentul în care întreb de ce face asta, de fapt, n-o
 prelucrezi.
 Pentru că știi de unde, de pe ce nivel spui de ce fac asta?
 Al conștientului.
 Și conștientul spune, bă, de ce?
 Mars înapoi, că nu îmi place de tine.
 Ăsta nu trebuie să implice în prelucrare, decât ca ghidaj.
 De aia, de multe ori, în proces, eu joc rolul conștientului
 ca ghidaj,
 Ca să permit exploratorul meu să renunțe la controlul de a
 se autoghida.
 Toate sunt acolo.
 Toate sunt acolo, are verenă. Le-am primit înapoi.
 Nu toate. Îți garantez că nu toate. Că sunt acolo la nivel
 de intensitate, poate mai scăzută.
 Însă ce nu ne place nouă, și este minunea psihologiei și an
 LP-ului, dacă vrei, este să ne confruntăm cu trecutul nost
ru.
 Avem cumva, la nivel de conștient, convingerea, nu știu de
 unde vine, că suntem vinovați pentru ceea ce nouă ni s-a
 întâmplat în trecutul nostru. Ceea ce-i fals.
 100% vă da un scris, nimeni nu e vinovat pentru ceea ce a
 trăit în trecut, indiferent dacă consideră că e culpa lui
 sau nu.
 Vă garantez că nu e așa, pentru că dacă ar fi așa, ar însem
na că harta este teritoriu.
 Am stabilit deja de cinci moduri că harta nu e teritoriu și
 că toți reacționăm în funcție de o harta mentală pe care o
 avem la un anumit moment.
 Practic, eu acum judec un trecut care avea o altă harta
 mentală. Are sens?
 Când renunț la acea vinovăție pentru un trecut care mi-ap
artine, pot cu adevărat să mă duc să mă ocup de el să-l cură
ț.
 Până nu renunț la acea vinovăție, până nu înțeleg că n-am
 cum să fiu vinovat, pentru că am o altă hartă.
 Indiferent că am fost agresor sau victimă, nu contează. C
ând renunț la acea vinovăție, pot cu adevărat să mă confrunt
 cu trecutul meu și să-l curăț.
 Da, al dracu' de inconfortabil o să fie, însă nu cunosc un
 proces mai eliberator pentru ființa umană decât confrunt
area cu trecutul și curățarea lui.
 Nu cunosc. Am trecut până... Și mă pun singur în contextul
 ăsta, de câte ori simt că-i cazul și nevoie constant de câ
teva ori pe an,
 ca să pot să îmi eliberez resurse care s-a cuprit de aceste
 amintiri neplăcute și de traumă.
 Pentru că aceste amintiri și situații neplăcute pe care to
ți le-am experimentat în trecut,
 ne sufocă resursele pe care astăzi nu le regăsim în viața
 noastră.
 Bun. Mă întrezi de ce trăiesc asta, din un șicurăzpun suțin
țu, că faci cu resursele pe care le-am avut la momentul ac
ela, așa îmi știu la ționă.
 Vii cu răspunsul sau înțelegi asta?
 E o diferere.
 Până o să înțelegi asta,
 când o să înțelegi că e așa, nu că vine răspunsul,
 atunci o să-mi spui.
 Exact.
 Controlul e atât.
 Nu e adevărat. Nu e tot.
 Da.
 Ideea este că până că nu renunț la controlul
 Masca noastră, dragilor, că v-am tot vorbit despre ea, este
 cea care mi-ascunde rănile.
 Eu îmi pun o mască socială, chef, manager, businessman, pri
eten, trainer, public speaker, ce-o fi,
 îmi pun o mască nu pentru că mă plictisesc.
 Eu îmi pun o mască ca să nu fi rănit așa cum am fost deja r
ănit în trecut.
 Masca aia are intenția să mă protejeze, dar mă protejează
 de exterior în același timp acoperind rana din trecut.
 Asta înseamnă că rana nu se vindecă. Are sens?
 Renunțând la mască, cum a făcut Moni pentru câteva minute,
 a renunțat să îi mai pese ce zic oamenii.
 Aia e renunțare la mască, nu mă mai interesează, eu sunt
 important, am decurățat ceva.
 Și a zis, ia cuvintele astea, le-am băgat eu pe guriță, ca
 să zică că le-am dat eu.
 Ăla e momentul în care pică masca și zic, ok, pentru o frac
țiune secundă simt orice-i nevoie să simt, la nivel de asum
are, în momentul ăla apare transformarea.
 Pentru că momentul ăla subcontro spune, ai nevoie de mine
 acum. Ok, ia de-acii, o să suferi la nivel de intensitate
 emoțională câteva minute, însă se eliberează emoția aia din
 tine și rămâne ce-i la rând.
 Eu înțeleg de gândul tău că eu am trecut să-mi sufăr.
 Nu, trebuie să trăiești emoția, nu e diferență.
 Asta când fii eu cu mine, deci nu mai...
 Am zis-o să suferi?
 Eu am zis-o că trebuie că te dupeai ca să nu ești fără.
 Știi când suferi?
 Și v-am mai zis.
 Când nu simți.
 Nu, când te lupti cu ceea ce simți.
 Pentru că nu-ți place. În momentul ăla suferi.
 Când accepti ceea ce simți, chiar dacă nu-ți place...
 Accepti cea ce simt într-un proces, într-un exercițiu, într
-un moment, într-o situație.
 Nu mă lupt cu situația. Accept că asta e. În momentul ăla,
 eliberează.
 Prin mine, simțind-o, să eliberează.
 La modul biochimic lacrimile noastre conțin lacrimile care
 apar pe motiv de intensitate emoțională.
 aparc pe motiv de intensitate emotionala, s-a constatat
 științifică, conțind cortisol, adică stres.
 Practic, dându-ne voie să plângem în situații de intens
itate
 emoțională, eliberăm prin lacrim stresul. La modul fizic,
 scoți din tine
 stresul exact și le eliberezi prin lacrim.
 Dar ce cred oamenii despre oameni care plâng?
 Observi? Convingere. Și automat nu, tati, eu nu plâng.
 Dă-mi o pastilă, dă-mi ceva, că eu am treabă, nu...
 Ca atunci câte am putin să merg la VCU?
 La un moment dat explodez.
 Nu, e bună metafora, pentru că la un moment dat va exploda
 ceva.
 Și va exploda la modul să se acumulează atât de multă ener
gie, ne-exprimată,
 încât la un moment dat se va transforma într-o erupție pe
 piele, durere de dinți.
 Inclusiv accidente ușoare prin casă, dau cu piciorul de n
optiere, mă lovesc, mă tai unghiile, mă tai pe mână,
 ați pățit să aveți zilele alea când toată zi, băi, parcă a
zi mă lovesc de toate.
 E? E un semnal care zice e ceva ce ții acolo supra sine și
 nu vrei să lăsi să iasă.
 Nu înțelegi mesajul? Nu e nicio problemă. Ea e ruptii. Ea a
 absori, ea a zis, ea păr picat, ea...
 Nu ai înțeles nici acum? Ea boală. Nu te-ai prins că ai ce
va de cos de tine? Ok, continuă, crăpe.
 Omul moare din punct de vedere biologic în momentul în care
 subconșientul înțelege că degeaba transmite mesaje.
 Da, e dur, dar nu vreau sa va mint.
 Subconscientul permite corpului sa moara ca boala, in
 momentul in care constata ca persoana, constient, nu ren
unta sau nu intelege mesajul care i se tot transmite.
 Intampatorii tot pica jos astea la aura, observati?
 Nu stiu, doar subliniez. Am vrut doar sa subliniez.
 Asta este...
 Dacă te-ai născut, ce-ai făcut? Ai venit zâmbind pe lume?
 Ea controlat pe toți. Bă, stați așa!
 Și ce îți recomand iesi celul care cred că nu poată să plâ
ngă?
 Nu la comanda.
 Da, nu... Da nici, că eu vreau să plângă la comanda.
 Sau susțin să plânge la comanda.
 Star Wars 4.
 Uite-te la un film care... Ia-le încet!
 Uite-te la un film care te face să te simți emoționată.
 Încălătărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărăr
ărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărăr
ărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărărăr
ărărărărărărărărărărărărărărărărărărărăr
 O terapeut londonez care ține cursuri în Cluj, București, e
 așa mai departe.
 99-ul ăsta nu scrii nimic la cursul ăla, dar trăiești.
 Mergeți la cursuri de genul ăsta. Menis, Iusri.
 Menis, Y, Ousri, Y. Menis, Iusri.
 Și când voi ști că mi-am curățat din lumea sau cu conștienț
ă, când voi mai plânge?
 Când vei plânge și nu te va deranja.
 Pentru că plânsul este ceva natural.
 Ce crede despre plâns e o convincere care a mai bagat-o
 cineva. Nu știu cine.
 E clar care sunt urmările care pot să apară din transă?
 Te rog.
 Întâlnit oameni care poști nu și le mai amintează.
 Și înseamnă că subconștientul le ține acolo, că nu-i pregă
tit și le amintează?
 Ați jucat vreodată vole în piscină?
 Ați văzut cum dacă încerci să ții un balon sub apă poți,
 dar dacă îl ții o jumătate de ori mâinile?
 Gândiți-vă că subconștient îl ține sub limita apei 150.000
 de balone, de experiențe și de senzații.
 El poate pentru că are energia necesară, însă energia pe
 care el o consumă să țină mângile alea sub apă, nu vă dă vo
a în viața reală.
 și pentru că energia care să ocupă să țin amintirile ascun
se, pentru că nu se însă încă pregătiți la modul de atitud
ine, nu de maturitate,
 să confrântați ce aveți de confrântat, energia nu vă dă vou
ă și apar senzatii de apatie, plictiseală, lipsă de sens,
 depresie,
 pentru că nu am energie să simt entuziasc, bucurie, pace, l
iniște, pentru că energia se duce în altă parte.
 Cu cât mai multe mingi de genul ăsta îi liberez prin exerci
ții de genul care am lucrat eu cu monii și care vor urma, cu
 atât mai multă energie am și voi primi de la subconscient,
 ca să am în viața reală în ce direcție vreau eu?
 Calm, creativitate, prin terapie 100%.
 Orice fel de exerciție, că e terapie la modul de tu cu o
 persoană, că e terapie de tu cu șapte persoane, că e terap
ie de genul cursului, cursul ăsta de care vă zic alumenist,
 este cu 300 de oameni.
 Sunt în sală, ele unul singur, dar vorbește și ghidează și
 face exerciții de echipă, unde fiecare și ea ceare nevoie
 pentru el.
 Nu are importanță contextul, însă, punându-te în poziția de
 accept că am de lucru la mine, nu știu ce o să iasă, dar ce
 o fi măcar să iasă, în momentul ăla o să înceapă să-ți vină
.
 Recomandarea mea este evident să nu te pui singură în
 context să faci tu totul, pentru că nu poți, nici eu nu pot
.
 Să du-te cum ești, uite ai făcut deja pasul, ești aici.
 99 de oameni nu intră într-o astfel de sală.
 Dacă îi zic unuie în păstată, bă vezi că dacă vrei să fii
 fericit, fă-ți curată în mintea ta, am plecat.
 O să zică, pff, du-te, bă, că ca să fii fericit o să fur,
 cine ești tu să-mi spui mie?
 O să mă credă că-s nebun. Vă permit să vă spun că știți așa
 care e ideea.
 Da.
 Mai tare că eu te au în tău colegii.
 Într-anște didate cu terapeutii.
 Da.
 Cum comanda el, fiind intr-a spatele al altulrapada unor
 evenimente trauna studentii?
 Sunt oameni ca Albert, care nu au pregătire medicală, dar
 pot fi foarte buni, ghizi într-o direcție în care au sesiz
at ca un talent.
 Nu mă interesează pregătirea, mă interesează rezultatul pe
 care unul aparent poate să-l obțină.
 Poți să fii un coleg de al vostru. Am avut cursanti care au
 lucrat cu colegi.
 S-au dus la un coleg, bă, uite, am încădere în tine, nu șt
iu de ce, am sesizat lucruri între module, am o conexiune cu
 tine, poți să faci un exercit de genul ăsta, ca am făcut-o
 cu monii?
 Și colegul spune, da, sigur.
 Și au lucrat împreună.
 Ți-i imiția când s-a speriat Ionuț prima oară, când a înce
put să plângă?
 Nu știu cu ce a lucrat.
 Nu mai știu.
 S-a speriat că...
 Ce fac?
 Și n-a făcut decât să urmeze pașii care avea pe foaia de-
adea de mine.
 Și a fost o mega experiență atât pentru el cât și pentru ea
.
 Dar pentru că ambii au renunțat la ce trebuie să fac și și-
au dat voie să fie vulnerabil.
 Cu tine era parca, nu?
 Daniana.
 Și cum a fost experiența?
 Și nu eram eu acolo ca specialist și erau doi colegi care
 învățasă rău un program.
 Dar știi de ce a funcționat? Pentru că au spus, dacă Horia
 face asta și mi-ar atată că se poate,
 e clar că nu îmi dă voie să fac eu pe compropiu de nebun,
 că nu fac asta.
 Și au făcut ei cu ei și au fost revelați, eu mă uitam, bă,
 ce banal exercițiu mi se părea mie.
 Dar pentru ei, doi n-a fost banal. Doar pentru că ambii și
 au dat voie să rânțe la masca aia controlului.
 Și aici, ok, ce-o fi asta și ce am de făcut, fac. Și gata.
 Și gata.
 Nu e ușor.
 Însă alternativa este a trăi fals cu masca care cred că mă
 reprezintă, sau a face curaș a trăi liber.
 Nu vă împing în nicio direcție, vă arăt doar variantele.
 Ok?
 Da.
 La modulele trecute am învățat că atunci când aș fi s-au
 treabăut foarte puternic, dar poate creau o convingere.
 Da.
 O programă.
 Da, mai mult că...
 Da.
 Stop. Convingerea creată de experiența lumonii.
 Nu e bine să deranjezi, mai bine stau deoparte.
 doar pentru că au avut experiența situații intense emoț
ionali din trecutul ei.
 Să ținzează corelația? Într-un moment de intensitate maximă
, s-a creat o convingere.
 Deși poate nu era cazul, sau poate era alt context, sau po
ate era alt motiv, da?
 Mintea de copil nu știe să facă asta și nu e o vină.
 Și se creează o convingere. Da. Și?
 Dar dacă acea drămă intensă este tinută de subconștienți,
 programul rulează?
 Da. Rulează și-ți consumă energie și-ți creează tiparul
 comportamental.
 Dacă tu ai fost rănită, improvizezi acum, 100%
 Și mă dau exemplu pe mine, am avut o amintire la un moment
 dat pe care n-am prelucrat-o, că nu știam că trebuie, mi se
 părea banală
 Cum în copilărie, în clasa, în grădiniță, în prima mea zi
 de grădiniță din... aveam 4 ani sau 5 ani
 M-am mutat din galaț în buzău, m-a dus mama la grădiniță și
 în prima zi de grădiniță m-am dus într-un grup de copii și
 o fetiță de acolo mi-a zis, pleacă de aici că ești urât
 Am uitat complet situatia, adica nici nu mi-a trecut prin
 cap.
 Ca dupa aia in adolescenta, sa constat ca am provocari de
 dialogare cu sexul opus pentru ca ma simteam urat fata de
 femei.
 O sa zisati programul? Nu mai stiam de unde vine.
 Si la un moment dat, intr-un context de terapeutic, mi-a
 venit asta, imaginea asta cu pleaca de esti urat.
 Imi zic, ba, esti prost?
 Si am intrat in ea, am prelucrat-o, am tarit-o, am rescris-
o, am curatat-o si mi s-a schimbat tiparul comportamental.
 pentru că eu acționam pe baza unui convinger creat într-un
 moment intensiv de 5 ani.
 Și subconșentul nu mi-a duce aminte de cât rar de tot mi-a
 duce aminte de ea, mi se părea banală, conștient.
 Du-te-mă cu amintirea ta de țâng.
 Dar am controlat comportamentul în prezent. Are sens?
 Asta face subconșentul, pentru că intenția lui este să te
 protejeze de o suferință, te face să uiți de ele.
 dar convingerile create pe baza acelei experiențe rământ
 valabile.
 Și te trezești că ai probleme provocări în relații de cuplu
, în business, cu oameni cu care îmi pot să comunice.
 Atreția cea știi par de oameni și nu știi de ce, că tu conș
tient faci totul bine.
 Pentru că sub conștient toți avem niște bolovani, niște p
ietre de moara, dacă vreți să le spunem așa,
 care atârn acolo și care ne împiedică să ne ducem cu viteza
 cu care vrem noi sau în direcția în care vrem noi.
 Și așa știm, sunt lucruri pe care vrem să le facem și ne
 este foarte frică.
 Nu ne este frică de situația aia, ci ne este frică să nu tr
ăim din nou situația din trecut.
 Are sens?
 Ți-am răspuns? Bun.
