 Muzica
 Mai sunt lucruri pe care nu vi le-am zis despre acest
 sistem. Mai vreti sa vi le zic sau trecem la practica?
 La practica?
 Nu? Sa vi le zic si alea.
 Ok.
 Bun.
 Cand tu de exemplu
 ai devenit bun in ceva
 orice
 cand
 se intampla
 momentul in care zici
 bai, sunt bun
 la chestia asta. Daca te uiti pe
 piramida, ce-ti
 sare in ochi?
 Cum încep tu, nu știu, să zicem, ca să încep eu o activ
itate?
 Care nivel de acolo e primul care se activează?
 Mediu.
 Că prima dată trebuie să vezi pe cineva făcând activitatea
 aia.
 E logic?
 Adică, dacă nu știu, văd pe cineva.
 Mediu.
 Dupa aia ce se intampla?
 Fac si eu ce face persoana respectiva.
 Deci, ce fac?
 Ma duc pe comportamente.
 Si fac actiuni... Nu stiu...
 Vad o bicicleta.
 Vad pe unul ca pedaleaza.
 Ma urc si eu pe bicicleta.
 Si... cad.
 Mai ma urc odata?
 Cad iară.
 Mai mă urcă odată, mă țin în echilibru
 3 secunde și cad iară.
 De ce?
 Până când?
 La un moment dat,
 exersând comportamentul,
 se dezvoltă ce?
 O capacitate.
 Capacitatea de a sta în echilibru e o abilitate,
 o capacitate pe care n-o am, o exersez și o am.
 Ok?
 După ce s-a dezvoltat capacitatea aia, ce îmi spun?
 Uite că se poate!
 Și dezvolt convingeri legate de a merge pe bicicletă.
 Mergi pe bicicletă, pe orice activitate de vață.
 Bun.
 Prima dată văd o sală de curs, după aia zic, bă, dar pot să
 fac și eu ce face ăla.
 Mă duc în mijlocul sălii, mă pun în fața oamenilor și, cum
 e, bip pe mine.
 Cam așa. Vrei să testați? Să vedem.
 Dar, mai fac o dată, și încă o dată, și încă o dată.
 Și mi-antrenez niște acțiuni care-mi dezvoltă niște capacit
ăți.
 După ce s-au antrenat, s-au dezvoltat capacitățile
 respective,
 dezvolt niște convingeri care mă sprijin în acea acțiune.
 După aceea, devine chiar important, valoros pentru mine,
 dezvolt un set de valori legat de acel ceva.
 Și încă nu sunt stăpâni pe mine.
 Și urmează într-o zi...
 Până atunci am zis, bă, eu zilnic fac sport, merg pe bicic
letă.
 Și există o zi în care o să zic, eu sunt biciclist.
 În momentul acela, nu mai am dubi.
 Ăla e momentul asumării.
 Când s-a activat identitatea,
 e momentul în care și când te trezești noaptea,
 știi tablan mulțiri, știi ceva de genul ăsta.
 Momentul acela e momentul în care zici,
 Mi-e ușor.
 Trebuie să ai activată identitatea ca să-ți fie ușor.
 Cât timp nu ai activată identitatea,
 nu ți este ușor,
 o faci cu frică,
 te mându-te de errori, de greșelile tale
 și îți pui mască.
 Adică,
 te prefaci că ai identitatea respectivă.
 Ți s-a întâmplat sau știi pe cineva?
 Persoane care... ce fac?
 Se prefac ca sunt in rolul ala,
 se comporta ca si cand ar fi in rolul ala,
 si ati auzit aceea expresie?
 Comporta-te ca si cand esti acel om,
 pana cand, pana cand se activeaza.
 De fapt, despre asta e vorba.
 Daca ma prefac ca sunt trainer,
 La un moment dat, mi se activează capacitățile, convinger
ile, valorile și într-o bună zi și identitatea.
 Și în momentul ăla mă simt relaxat pe scenă. În orice domen
iu e așa.
 Deci, să îi sizați, este un proces lent de a învăța de a fi
 bun la ceva.
 Ați făcut lucru ăsta cu ceva din viața voastră? Ia gândiți-
vă, ați urmat acești pași.
 Au fost acesti pași.
 Toți! Cu tot ce facem!
 Complet greșit.
 NLP-ul este de fapt o tehnică de a amplifica viteza cu care
 noi învățăm.
 NLP-ul zice așa...
 De ce trebuie neapărat să urmez procesul așa? De ce nu-l
 pot urma așa?
 Adică, dacă psihologic o persoană își va asuma un anumit
 rol, chiar dacă nu a făcut nimic,
 nu are deloc comportamente despre rolul respectiv, are
 structura psihologică activată pentru a le face.
 Ghici ce se întâmplă.
 Le va face mult mai repede.
 De ce? Pentru că forma psihicului
 îi va permite
 să dezvolte rapid valori,
 convingeri, capacități, comportamente
 și în mediul potrivit.
 Deci, toată povestea pe care vei am dat-o,
 vei am dat-o cu un alt scop.
 Cu scopul pe care vi le zic acum.
 Să grăbim învățarea
 Să în loc să învățăm
 Mediu, comportamente, erori,
 Frică
 Frica e o emoție, nu?
 După aia, convingerea, eu nu pot, dar nu sunt stare,
 dar să mai fac, dar să nu mai fac
 Da, dar e important, dar nu e chiar așa de important
 Dar eu oricum cine sunt
 Dar pentru ce să fac toate chestiile astea?
 Să înțeziți?
 Sunt aceste procese mentale
 în perioada aia de început a unei activități, sunt.
 De multe ori avem dubii.
 Ai dubii
 legat de capacitățile tale, de acțiuni, de valori, de tot
 ce vrei tu,
 până în secunda în care ți-ai asumat un rol.
 În momentul în care tu zici, bă, eu sunt medic, avocat,
 instalator,
 tractorist,
 trainer,
 ce vrei tu, în secunda aia,
 Tu zici, așa e normal.
 Mă simt bine, mă simt relaxat.
 Dar atenție!
 Dacă nu ți-ai asumat cu adevărat rolul,
 rolul respectiv,
 o să-l simți ca fiind greu.
 Dacă tu te duci la job
 și ți este greu,
 tu de fapt nu ai asumat rolul din jobul respectiv.
 Cum sună chestia asta?
 Deci dacă ai senzația de greutate, ai făcut poate toate ă
stea fără nivelul de identitate.
 Ală nu ți l-ai asumat.
 Dar poate nici nu l-ai făcut toate.
 Poate de exemplu, fii atent aici.
 Hai să vezi și mai chei. Vă e ok dacă vă explic?
 Te duci la un job.
 Faci actiunile de toata lumea, zice, bai, e genial, e
 extraordinar, cat de bun e omul asta.
 Deci faci toate actiunile care trebuie.
 Ai toate capacitatiile alea, nu stiu, trebuie acolo o atent
ie, nu stiu, esti ceasornicar, repari ceasuri, si trebuie ac
olo o super atentie.
 Si faci-te acolo si modifici ca un slefuitor de diamante.
 Ai și convingerii.
 Și zici, băi, eu am atâta răbdare și calm și liniște și
 focus și repar și sunt ok, ai convingerile.
 Dar la nivel de valori, zici, nu mă interesează. Nu e
 important.
 Pentru că valoarea pentru mine este sportul, libertatea,
 familia, oftim.
 Câștigi o grămadă de bani cu ceea ce faci, pentru că-s puț
ini care facă asta.
 Dar pentru tine, pentru că alta e valoarea, adică să zicea
ți, acolo e întrăruptă linia,
 tu nu mai dezvolți următorul nivel, ala de asumare a rolul
ui și nu ești împlinit.
 Orice rezultate ai avea, dacă nu s-a dus piramida, linia
 respectivă, nu e aliniată până sus, tu nu te simți împlinit
.
 Ai rezultate și zici
 Nu mă regăsesc în acțiunea asta, în activitatea asta.
 A avut cineva gândul ăsta.
 Nu mă regăsesc în asta.
 Acel nu mă regăsesc în asta înseamnă că, de fapt, pe aici
 undeva s-a oprit asumarea.
 Poți să o refaci, dacă vrei.
 Stă în voința ta să te regăsești acolo.
 sau să schimbi.
 Pot și asta.
 Însă ce e esențial în toată povestea noastră
 este că dacă vreau să dezvolt, nu știu, să devii trainer de
 NLP,
 să devii cântăreț de operă,
 sportiv de performanță, habarnam ce vrei tu.
 Care sunt obstacolele?
 Păi prima dată e mediu, după aia sunt acțiunile,
 după aia sunt capacități, convingevări, toate sunt obstac
ole.
 Mediu, vrei să fii sportiv de performanță.
 Și burta ta?
 Zici, dacă o să alerg bine, dacă pornesc,
 păi asta din inerție mă împinge.
 Mă trage după ea, din inerție.
 O, păprește-te!
 Să ziceai, s-ar putea direct mediu să fie un obstacol.
 Eu care vreau să devin basketballist de performanță.
 Și mă enervează că eu am pus coșurile preasus.
 Deci nu e problemă de înălțime la mine, mediu e de vină.
 Deci au pus să ia coșurile alea de basket atât de sus.
 Să vizi alții?
 Orice acțiune vreau să întreprind, orice domeniul vreau să
 stăpânesc,
 dacă sunt la început și vreau să merg în direcția aceea,
 obstacolele sunt pe fiecare treaptă.
 Pentru că nu sunt pregătit psihologic pentru ele.
 Eu nu am capacitățile ele.
 Și atunci vine enelpeu și zice așa.
 Cum ar fi?
 Ca în interiorul căpșorului tău
 să introduci
 asumarea de identitate pentru rolul ăla prima și prima dată
.
 Băi, în momentul în care face asta,
 deci tu nu știi...
 Nu știi nimic despre acțiunile, despre ce înseamnă aia.
 Te-ai zici, băi, eu vreau.
 Vreau să vii trainer.
 Ai ținut vreodată curs? Nu.
 Știi despre ce să vă roiști? Nu.
 Păi și cum o să fi tu tren?
 Nu știu, dar m-au zis că voi cu NLP-ul mă puteți face tren.
 Sau...
 Diceți voi.
 Habarram, ce?
 Cântăresc de operă.
 Sportiv de performanță. Ok.
 Ce face NLP-ul?
 Deci, ok.
 Ca să devii trainer...
 Sau orice...
 Îți asumi identitatea și există o tehnică pentru asta.
 Nu o să facem acum că nu avem timp, dar...
 Mă interesează să înțelegeți logica principiului, că după a
ia, la alte module de master, o să și facem.
 Dar logică e așa.
 Îmi asum identitatea de trainer și în momentul acela, în ps
ihicul meu, se construiește structura a ceea ce înseamnă a
 fi sportiv.
 Trainer, dansator, ce vrei tu? Cântăreț, avocat, ce vrei tu
?
 Și ce se întâmplă când există acest nuclău?
 E ca și când, de mic copil, cineva în fiecare zi ți-ar fi
 strecurat în cap
 Tu când vei fi mare, vei fi...
 Ziceți voi
 doctor, astronom, astrolog
 Președinte de scară de blog sau...
 Deci, la club de fotbal
 Și ți s-a inoculat?
 Ce?
 Se zisati ca asta e de fapt o identitate? Tu vei fi din
 asta!
 Tu, de cand creesti, iti este usor sa assimilezi valori,
 convingeri, capacitati si actiuni.
 De ce? Pentru ca in interiorul tau, tu ai dezvoltat ideea
 ca ai aceasta identitate.
 Asta e pragu cel mai dificil de trecut. Ideea ca eu sunt
 asta!
 Eu sunt această identitate.
 Și există o posibilitate ca să intri direct acolo.
 După ce ai activat rolul respectiv,
 nu se va mai opune propriul tău psihic acelui rol.
 Când nimic din interiorul tău nu se mai opune,
 tu mergi ușor spre acel rol.
 Da, dar vreau să fiu trend, eu ce o să le zic.
 Pentru că vei învăța ușor.
 Domeniul care-ți va plăcea, îl vei învăța ușor.
 Dar dacă
 e pe calea grea de jos în sus,
 vei învăța ceva,
 dar deasupra, convincerea va zice, nu ești destul de bun,
 nu ești destul de bun, nu ești destul de bun.
 Și vei zice,
 bă, dar trebuie să citezi de 3 ori ca să înțelegă odată.
 De ce? Pentru că e acea convingere care zice ceva.
 Însă, asumându-ți prima dată rolul,
 Convingerile respective nu mai există. Nu mai există ele op
use.
 Trebuie doar să umpli fiecare nivel în parte.
 Trebuie să am niște comportamente, trebuie să am niște
 capacități, trebuie să am niște convingeri, trebuie să am
 niște valori.
 Dar nu se vor mai opune valorile tale. Pentru că în moment
ul în care... Fii atent.
 Am colegi, toată viața a fost inginer.
 La 60 de ani a zis, eu vreau să devin psiholog.
 Și s-a dus la facultate și a făcut psihologia.
 Dar faptul că o viață întreagă a stat într-un rol
 care i-a modelat întreaga existență, jobul, familie, era
 totul legat de chestia asta,
 sistemul său psihic, pe măsură ce persoana vroia să devină
 psiholog,
 De fapt, sistemul anterior, rolurile anteriore, nu dădeau
 voie instalării unui nou rol.
 Nu dădeau voia să apară noi abilități.
 Pentru că era prea bun în abilitățile anteriore și zicea,
 la ăstea sunt bun, dar nu cred că și la alea, la altea o să
 fiu bun.
 În felul ăsta nu dădea voie, nu că venea o convingere și îi
 punea piedică celelalte.
 Și pur și simplu își spunea în minte lucruri, zicea, nu, eu
 sunt bun cu cifrele.
 Pe când ți-ai spus asta, normal că nu apare convingerea, eu
 sunt bun cu oamenii, știi?
 Mi-ar placea să fiu bun cu oamenii. E diferență între cele
 două? E uriașă diferență.
 Mi-ar placea înseamnă, nu am. Când tu zici, mi-ar placea ha
ina aia, te exprimi așa doar față de ceva ce nu ai.
 Mi-ar placea să. Nu am aia.
 și atunci lucrând de sus în jos, dezvoltând identitatea,
 spunând eu sunt asta, eu sunt în acest rol, a fost mult mai
 ușor să activeze toate celelalte elemente.
 Piramida de la identitate merge spre valori, convingeri sau
 pleacă identitatei, emoții?
 Ca eu să simt ceea ce sunt?
 Când tu simți ceva...
 Noi vorbim de ceea ce simțim pentru că asta observăm.
 Nu prea neobservăm convingerile și valorile, că sunt niște
 chestii abstracte.
 Ok.
 Îți trebuie microscop ca să le observi, știi?
 Să știi cum să te uiți.
 Se observă în limbaj, se observă în modul de gândire.
 Dar nu le simți.
 Și atunci noi avem senzația că suntem doar identitate, emoț
ie, acțiune.
 Știi?
 Nu, mai sunt și aceste convingeri, capacități care sunt
 acum.
 Și ca să schimb valorile, să schimb convingeri,
 le trebuie să simt ceva presupun în interiorul meu,
 ca să mă identific,
 ca să plec de sus în jos.
 Am dat cu virgule de jos, de sus, dar de sus, de jos.
 O să clarificăm, dar nu la practitioner.
 Pe mine mă interesează acum să înțelegeți asta.
 Schimbarea de identitate îți face simplu.
 Ce am făcut cu colegă,
 când am pus-o să-și imagineze
 ce ar zice cei pe care din acea identitate...
 Deci, este un mecanism în spate.
 E un mecanism. Mecanismul se bazează tot de-auna pe nivelul
 următor.
 Mă duc în apartenență,
 Vă amintezi cum am lucrat cu fata aceea care avea teamă de
 a fi mamă?
 Vezi, copilul tău care îți mulțumește.
 În momentul ăla, ea și-a văzut în minte copilul, a trăit
 senzația și și-a activat rolul de mamă.
 Asta s-a întâmplat.
 În momentul în care vrei să devii trainer, poftim.
 Păi ia închide tu nenicule ochii și imaginează-ți, chiar d
acă nu știi ce o să le zici la oamenii ăia,
 imaginează-ți că oamenii sunt încântați, că le-ai spus nu ș
tiu ce,
 și că vin și-ți mulțumesc, și simte-te...
 Cum te simți tu când vin oamenii și-ți spun,
 băi, îți mulțumim pentru că ne-ai ajutat atât de mult?
 O să observă cum te simți, știi?
 Și treci te-aș, și băi, da, mă simt bine în rolul ăsta,
 mă simt bine în rolul ăsta.
 Încet-âncet, făcând acest proces, repetându-l,
 Tu ajungi sa zici
 Asta e rolul pe care
 Il vreau
 Si dupa aceea
 O sa simti nevoia
 Sa pui mana pe o carte
 Si sa inveti
 Daca o iei invers
 O sa fie
 Ba, dar trebuie sa... Chiar trebuie sa inveti
 Voi nu stiti cati traineri sunt in lumea asta
 Care nu pun mana pe o carte
 Vorbesc serios
 Stiu ce-i doua lucruri
 două lucruri și le repetă tot pe alea.
 De ce?
 Pentru că n-au pornit...
 Rolul lor de trainer este de fapt o mască.
 Nu se simt confortabil. Se simt...
 Vai, e greu, nu mai vreau...
 Dar trebuie.
 Trebuie.
 Zic de trainer, scuzați-mă.
 Zic de trainer pentru că cunosc...
 Dar probabil în orice domeniu e același lucru.
 Cunosc domeniu asta.
 Scopul nostru este, dacă vrem să învățăm ceva rapid,
 trebuie să pornim de sus în jos, nu de jos în sus.
 Atâta vreau să rețineți acum.
 La Master o să vorbim despre modelare
 și acolo o să învățați etapele pentru asta.
 Însă mă interesează să înțelegeți că,
 dacă vreau să fiu bun, rapid în ceva,
 nu trebuie să pornezi de jos.
 pentru că de jos înseamnă mediul și comportamente.
 Dar e logic că trebuie să fac acțiunile respective.
 Dar nu e la fel de rapid ca atunci când încep cu psihologia
 mea să o schimb.
 Deci, pot să încep cu comportamentele mele, pot să încep cu
 psihologia mea.
 Varianta în care încep cu psihologia mea e mult mai efic
ientă.
 Și vă dau un exemplu.
 Adeline, fetita mea, face dans. Ii place dansul.
 Si profesoara ei de dans este dubla campioana europeana la
 nu stiu ce dansuri.
 Eu care nu ma pricev la dansuri, nici macar nu tin mine.
 Ma intreaba cineva, dar ce dans face fica ta?
 Ii zic, pe muzica.
 Nu stiu cum se cheama.
 Si tipa ii spune, ii zice, fii atenta, te duci acasa, te pu
i in fotoliu si exersezi dansul fara ste mici.
 Pe cum să exercizi dansul?
 Și e explicat în termenii ei, să îl trăiești asociat,
 știind că tu ești dansatoare.
 Tu nu dansezi, tu ești dansatoare.
 Și zice, te pui în fotoliu și trăiești corpul tău să trăias
că mișcările respective.
 De fapt, ce-a făcut?
 Exact a luat de sus in jos, de la nivel de identitate, si d
upa aia a zis inclusiv, pentru cine dansezi?
 Pentru cine esti tu dansator?
 Deci pentru mama si pentru tati!
 Ok, daca pentru ea asta e motivant, e in regula.
 Si danseaza.
 Si in momentul in care inchizi de ochii si face in interior
ul, in mintea sa, dansul respectiv,
 De fapt, ce se întâmplă mai jos?
 Se dezvoltă convingerea că poată să-l facă, pentru că l-a f
ăcut.
 Pe scaun, dar l-a făcut.
 Și mintea zice poți.
 În minte nu făcea nicio greșeală.
 Și făcându-l de câteva ori așa, micuța s-a dus pe scenă și
 l-a făcut fără greșeală.
 De ce? Pentru că mintea ești iat că poate.
 Că l-a făcut de mai multe ori.
 Se simzați?
 Dar bea după ce a făcut cu ea, ea arăta dansul, știu ce,
 dar bea după ce a făcut în mintea ei, a pus-o să facă fizic
.
 Mi s-a părut genială tipa.
 Cum?
 A făcut NLP, da.
 A fost...
 Întâmplarea face că noi o știm pe tipa asta, pe dansătoare,
 de când avea ea 18 ani
 și a fost în primele mele generații de NLP a fost cursantă.
 Da, nu știu, era o întrebare? De te rog.
 Imediat că vine microfon.
 Mie nume a fost... Livia sunt.
 Nu mi-a fost clar de când ne-ai explicat,
 iar după lămurile din a doua parte sunt și mai confuzată.
 la ce ne folosește exercițiul și cum facem...
 De ce ancorăm stările respective?
 Păi că trecem acum la exercițiul.
 Deci e confuzie maximă în capul meu
 și mai este maximă acum și...
 Nu știu, delimitarul acesta în care ne-ai spus că e la un
 alt nivel explicația,
 pentru că, la fel, nu știu la ce s-o folosesc atunci, ceea
 ce facem acum.
 Ce mă interesează aici este să înțelegeți ansamblul,
 Pentru că, de exemplu, doar aici, la nivelul de strategie,
 am nevoie de două zile pline
 să lucrez doar pe nivelul ăsta ca să modificăm ceva.
 Totdeauna îi luăm din zoom out-ul și ne ducem către detaliu
.
 Doar că detaliu, dacă vi-l dau acum, mă aruncați pe geam.
 Noroc că nu are geam.
 Sunt atât de multe detalii pe care eu le am în programa la
 nivel mondial în NLP,
 că există o programă la nivel mondial acceptată sau pus
 trainer de NLP,
 Vrei să zici, ce-i mai important să știu un om ca să facă
 asta, asta, asta și asta?
 Există o asemenea programă, știi?
 Da, nu știu, simt nevoia să spun, pentru că e important
 pentru mine să spun aici ceea ce simt,
 că simt un moment în care...
 Nu mi se pare corect.
 Nu știu dacă te ajută la ceva așa o senzație de a mea din
 momentul ăsta.
 Adică nu mi se pare corect cum ne-ai spus.
 Că?
 Că nu e...
 Nu știu...
 Atâta confuzie a fost la mine că m-am simțit în nesiguranță
.
 Dar nu mi-ai zis ce anume e la care e?
 Faptul că ne-ai spus că nu este acum sau că nu o să înțele
gem...
 Asta am auzit eu.
 Am zis așa? Nu o să înțelegi?
 Nu știu, eu am simțit că din toate chestia asta, de când ai
 spus că e greu, că e important,
 că e important, eu sunt în...
 Am zis nici că e greu, nu îmi stă în...
 Am zis doar o să discutăm detaliile la nivelul următor.
 Nu, în prima parte, când ai explicat pașia aceea,
 ai spus că e important, că e cu o importanță mare.
 Și trebuia să zic că nu e important sau cum?
 Nu știu, pentru mine a pus o presiune.
 Iar acum, acest detaliu că nu înțelegem,
 a pus și mai mare presiune.
 Pot să derulezi filmul, să vezi că nu am zis asta.
 Ok. Asta am simțit eu.
 Ok. Accept că ai putut să simți asta. E în regulă.
 Dar nu-mi pune vorbe în gură, că eu știu că nu le-am zis.
 Eu știu ce am auzit. Așa am auzit eu.
 Și mi s-a părut că nu am suficientă detalii acum în așa fel
 încât să lucrez.
 Fii atentă, eu îți dau detaliile, dar ți le dau în așa fel
 încât tu să poți lucra ce ai nevoie acum.
 Dacă peste o perioadă vei simți că vrei mai mult, mai det
aliat,
 vă-i putea să înveți nivelul următor.
 Acolo, da, o să intrăm în detalii, de exemplu, doar pe con
vingeri,
 o să vă învăț cum să modificați convingerile.
 Da, da, ai ajuns la identitate și atunci când eu vreau să
 mi-asum ceva pe identitate
 și am senzația că nu am suficiente date, pentru mine e înf
iorătur.
 Te vreau să te întreb ceva.
 Cum știi când ai suficiente date?
 Păi nu știu, când nu sunt confuză, când mi se pare că e cl
as.
 Deci dacă ți-aș da puține date și nu ai fi confuză, ai
 considerat că ai suficiente date.
 Nu, n-am zis eu că să îmi dai puține. Aici, acum am spus...
 Eu știu, doar că, ascultă-te, tu zici, n-am date, sunt conf
uză, am nevoie de multe date.
 Că nu-i trebuie câte?
 Ca să nu mai fii confuză?
 Până când simt că nu mai sunt confuză, până când simt că am
 înțeles.
 Păi și ca să simți că nu ești confuză, ai nevoie de puține
 date.
 Nu?
 Ai nevoie de multe date.
 Nu, am nevoie de atâtea date cât să simt.
 Cât? Că nu știu cât să-ți dau.
 Păi nu, o să simt eu când sunt suficientă.
 Și cum vei ști...acum e NLP, vorbesc serios.
 Cum vei ști când sunt alea suficiente?
 Ce trebuie să se întâmple?
 Când o să știu ce am de făcut. Când o să știu că pot să fac
 un pas în față, știm că am tot ce am nevoie.
 Hai, hai, hai că-mi place.
 Pentru că tu vii cu o provocare pe care am avut-o și eu. C
âtă informație este informația suficientă?
 Dar eu stiu cată e pentru mine.
 Păi da, doar că fii atentă,
 când tu ești subiectivă,
 noi avem totdeauna senzația
 că cu cât știi mai mult,
 cu atât ne este mai clar.
 Nu vreau foarte mult.
 Vreau atât cât să-mi fie clar.
 Eu am facut-o doar de matematică.
 Deci în matematică e foarte simplu.
 Bun, da.
 E normal.
 Cum pot eu să-mi dau seama
 cât este cantitatea de informații de care are un alt om ne
voie
 ca să nu îi dau nici mai puțină, nici mai multă?
 Nu poți, dar de aia sunt eu aici ca să-ți dau feedback-ul
 când nu e suficientă pentru mine.
 Nu este suficientă pentru tine? Ok.
 Îți dau mai multă informație, dar nu acum.
 Tu, de exemplu, nu știu, predai matematică?
 Nu, de predat nu predau.
 Dar imaginează-ți așa, dacă le-ai dat unor copii toată
 informația de matematică din clasa întâi,
 Nu, nu.
 De ce nu?
 L-aș da.
 Că le-ar fi...
 Clar, nu le-ar fi ușor să înțeleagă.
 Exact.
 Nu le-o dai pentru că nu vrei să le-o dai.
 Nu le-o dai pentru că știi că la un moment dat, capacitatea
 lor de a procesa informații are nevoie, prima dată, de num
erele concrete.
 De numerele reale.
 După aia te duci și zici, ok, acum pentru că stăpânesc ac
est lucru, între două numere poți să le introduci alte num
ere.
 Hai să reformulez ce simt. Am simțit că la nivelul ăsta de
 identitate, modul ăsta de lucru...
 Deci, încerc să reformulez.
 Am acceptat să fac schimbări în viața mea prin LEP,
 văzând o paralelă între psihologie, matematică,
 văzând că sunt statistici și că sunt multe demonstrabile.
 Și atunci am mers pe drumul ăsta.
 În momentul în care mi se pare că e prea empiric cumva,
 sau prea, ok, hai să vedem, hai să facem și o să vedem, cum
 mi s-a parut exerciția de mai devreme,
 mă întreb dacă sunt unde trebuie.
 Bine-ai venit în clubul meu.
 Singurul lucru care nu mi-a plăcut din NLP a fost trancele
 hipnotice,
 pentru că lucrând cu subconștientul ieșam din zona rațional
ului
 și nu mai avea sens pentru mine logic.
 Bine ai venit în club.
 A fost singurul lucru la care eu am zis, eu asa ceva nu o
 sa fac in veci.
 Si vi atent, am facut NLP-ul si am inceput sa lucrez cu o
amenii.
 Face to face lucram cu oamenii.
 Si le dadeam tehnicile astea clare, su modalitatile iti
 plac?
 Alea cum departeaza imaginea, fai asta fai, ancurele.
 Pasi esti, activezi, stii ca neuronii nu stiu ce, au toata
 logica, correct?
 Da.
 Și viadat.
 Mă duceam și lucram cu oamenii
 și cu persoanele din fața mea care aveau probleme
 când făceam ancurețul model, aveam efecte.
 Făceam trance subconștient, nu știu ce,
 efectele erau de zece ori mai rapide.
 Și eu ziceam, așa ceva nu se poate.
 Undeva greșesc... Deci fii atent, fii atent logică.
 Undeva greșesc!
 Și aveam rezultat, știi?
 Și am acceptat un lucru
 că nu înțeleg cum funcționează și totuși funcționează.
 Bine, după aia m-am apucat să studiez pe Jung,
 care de fapt vorbește numai despre ce înseamnă subconștient
 inconstient
 și renunțarea la logica matematică
 în funcționarea psihicului.
 Dar, atenție!
 Nu mi-a fost ușor.
 Nu mi-a fost ușor pentru că mintea mea avea nevoie de
 control,
 exact ca la tine.
 Și aveam nevoie de explicații cât mai raționale.
 Și NLP-ul pentru mine,
 Eu m-am dus către NLP din același motiv.
 Doar că NLP-ul are și o componentă dincolo de rațional.
 Și ghici ce?
 Asta nu o să-ți placă, ce o să-ți pun acum.
 Păi asta știu, mă tem că...
 1% din psihicul nostru este rațional, 99% este irațional.
 Asta mi-a fost cel mai greu lucru să accept.
 Dar psihologia, asta am făcut în școală,
 psihologia asta ne spune.
 Nu este o părere.
 Nu, mie imi pare rau ca pana acum chiar am vrut sa lucrez,
 dar acum deja n-am trecut.
 Ghisi ce? Ghisi ce?
 Pana acum am fost noi pe procesele foarte rationale, ca sa
 va obisnuim.
 In continuare, o sa fie un mix intre procese rationale si
 irrationale, pentru ca le au efect.
 Astea rationale iti tin mintea sub controlul tau.
 Tu o stapanesti.
 Dar efectul lor este lent
 față de procesele emoționale, irraționale.
 Dar îți mulțumesc că mi-ai amintit de cum eram
 când am început eu NLP-ul.
 Exact la fel, exact același lucru. Aveam senzația
 că trebuie să fie totul controlat. Schemă,
 logic, de aici până aici și așa mai departe.
 Și am intrat într-un proces. Auzi cineva de constelații
 sistemice.
 Ai auzit de constelatii? Nu te du.
 A fost o data si nu ma mai duc.
 Eu am fost obligat sa ma duc, stii? Ma obligat.
 Am intrat in constelatii si a zis asta este cea mai mare
 porcarie care poate exista.
 Vorbesc serios, atitudinea mea care acum predau constelatii
 sistemice.
 Dar prima mea reactie a fost in vecii vecilor eu nu mai pun
 piciorul aici si nu exista o porcarie mai mare.
 Și mă duc în Constelație, da?
 Și în Constelație ții se dau niște roluri, ai văzut că...
 Și eram...
 ...soțul sau fratele...
 ...apar da, unei...
 ...alte doamne din Constelație.
 Și în Constelație...
 Eu am intrat...
 ...Jemmon Fish, știi? Ceva de genul ăsta...
 ...a, nu-mi pasă.
 Băi, eu am intrat și mergeam, eram aproape de o persoană...
 ...băi și m-au apucat o senzație de nervi, când venia să-i
 pocnesc una.
 poc nascuna, dar fără niciun motiv.
 Mă uitam la mine și ziceam, bă, nu se poate.
 Și am zis, mă enervez de nu mai poat, nu știu de ce, îmi
 pare rău, îmi cer scuze, dar nu mai poat.
 Și, da, pentru că nu era normal.
 Făceam un pas lângă și îmi dispărea senzația de nervi.
 Abar nu aveam ce să întâmplă.
 Eram din ce în ce mai nu imit.
 Eram șocat, știi?
 Când venea persoane respectiv cu care nu aveam nicio treabă
, nu văzusem în viața mea, nu aveam nicio...
 La final, din poveștile grup, mă rog, persoanei care cunoș
tea povestia,
 exploratorul ieșise din sală, zice, da, că tu aveai rolul
 fratelui
 cu care s-a certat pentru subiectul ăsta și frate s-o a v
rut să o bată și nu știu ce.
 Băi, de ce o habar? Nu aveam povestia.
 Constelație pe care eu o ghidez după ani de zile.
 Vine, nu știu cine,
 intră în constelație și zice,
 băi, nu știu de ce am, nu mă mai pot tine pe picioare, mă
 doare genunchiu ăsta și simt
 frig de la genunchiu în jos,
 la care exploratorul
 începe să plângă, instant.
 Și după aia îmi povestește, mie mi-a povestit, zice, da,
 era unchiul meu
 care, datorită fumatului, nu știu ce, a făcut o boală din
 asta și au tăiat piciorul de la genunchiu în jos.
 Celălalt jucă rolul.
 Bă, și astea sunt două exemple banale,
 dar la fiecare constelație trăiesc a explicații rațională.
 Nu o știu, nu o am.
 Funcționează, funcționează, Firar Safia.
 Mi se face pielea de găină de fiecare dată și nu înțeleg.
 Deci nu înțeleg cum funcționează.
 Funcționează? Da, funcționează.
 Mulțumesc.
 Dar atenție, este despre noi, despre nevoia noastră de
 control.
 Despre frica noastră de a nu cumva să lăsăm să nu controlăm
 lucrurile.
 Nevoia noastră de control este cea care ne cere să fim
 foarte raționali în toate explicațiile.
 Da.
 Da, da, da.
 Da, întrebări.
 Deci, iti multumesc pentru feedback.
 Mi-ai amintit, ti-am zis, de cum am fost eu la inceput,
 cu nevoia de a intelege rational, de a controla totul,
 din propria experienta iti spun
 ca ceea ce nu inteleg are mai mare valoare in viata mea dec
at ceea ce inteleg.
 Nu vreau sa fii de acord cu mine, nu o zic ca sa te conving
 pe tine.
 Se o spun doar ca...
 Ca o amintire a cine am fost.
 Pentru ca eu faceam exerciții
 si efectiv iesam din exercițiu
 si ziceam, nu inteleg ce fac aici, nu inteleg de unde vine
 emotia aia.
 De ce atunci cand ma duc in misiune
 si ma conectez eu cu ceva trans dincolo de...
 ma simt asa si dupaia aduc aici in mine?
 Inteleg logic ce inseamna sa aduc aici in mine,
 dar de ce? Trebuie sa inteleg eu tot.
 și după aia am zis, ok, dar hai să văd cum e efectul final.
 Ok, da.
 Eu lucrez cu elevii, cu copiii, și am și un nepoțel de...
 Te rog dacă ai întrebări despre ce facem.
 Deci am și un nepoțel de 3 ani.
 Aș vrea să știu cam la ce vârstă pot să încep să îi creez o
 identitate
 sau la adolescente.
 Nu-i treaba noastră să creăm identitatea lăstă.
 Deci nu pot să fac asta?
 Poți să faci, da.
 Adică nu e ecologic?
 Da, nu e ecologic.
 Lasă să își creeze identitatea.
 Eu vroiam să știu.
 Da.
 Mulțumesc mulțumim.
 Mulțumim.
 Da.
 Cum vă zicem, nu aș vrea să insistăm să lucrăm pe valori,
 identitatea, aparteneță, misiunea acum,
 pentru că o să avem un nivel de NLP special pentru asta.
 Acum mă interesează să învățați convingeri și capacități.
 Ăstea sunt elementele cheie pe acest nivel.
 Le folosim astia, cat avem acum informatii, ne este sufic
ient pentru acest proces.
 Dupa aceea, da, exista si altele, mai profunde, dar nu sunt
 acum.
 Adica o sa facem, de exemplu, exista tehnica psihoterapeut
ica de re-imprinting.
 Acolo o sa se lucreze iarasi intens.
 Linea timpului, la fel, ne ducem pe ea.
 Dar nu sunt azi, sunt mai tarziu.
 Nu ma pot da totul intr-o singura zi.
 Da.
 Ce vream, eu să te întreb la misiune, am înțeles că ai un
 sentiment de împlinire.
 Da, exact. Dar nu numai la misiune.
 Când te întorci din misiune, senzația este una de plin, de
 prea plin, de împlinire.
 Doar că atenție, senzația aceasta nu vine dacă tu zici,
 bă, dar e suficient să pășesc aici și acum o să o simt.
 Nu.
 Tu trebuie să cauți în tine care sunt aspectele alea cu
 care tu te simți conectat la cel mai transcendent nivel a c
eea ce înseamnă viața ta.
 Deci, bă, dar nu m-am gândit niciodată la asta.
 Nu cred.
 Pentru că toți ne gândim la o componentă universală a noast
ră.
 Ne gândim, uneori ne spuneam, noi suntem sine, transcendent
, lumină, nu știu.
 Altul zice, eu sunt copilul lui Dumnezeu.
 Altul zice, eu sunt una cu întregul univers.
 Fiecare își definește cumva această conexiune cu ceva din
colo de el.
 Asta vreau să vrem să întrebă. E valabil și pentru alte stă
ri esențiale sau numai pentru întâlnire?
 Hai să lăsăm partea de stări esențiale mai târziu.
 E valabilă, bineînțeles că e valabilă.
 Încercați să stați cu întrebările pe ce facem aici și acum.
 Bine?
 Aprecizez că știți și alte tehnici.
 Ok.
 Repetam un pic procesul, vi-l repet eu procesul, doar ca sa
 verificati daca l-ati scris bine pe hartie.
 Deci ca dupaia vreau sa il faceti doi cate doi.
 Ok?
 Deci, se aseaza ancorele de pozitie, va amintiti?
 In ordine, atentie la ordine, ordinea trebuie sa fie asta.
 Dupa aceea, exploratorul intra in ancora medio, spatiu
 medio.
 Si se gandeste timp de 10-20 de secunde, bai, de ce inseam
na pentru mine, unde traiesc eu, ce inseamna medio?
 A, tot ceea ce eu am in jurul meu, tot ce ma inconjuar.
 Perfect, asta inseamna medio.
 Mă duc în afar. Mă uit 2-3 secunde doar ca să ies din stare
a aia.
 Mă duc în dreptul celui lalt, spațiu, și zic ok, comport
amente. Bun.
 Pășesc în comportamente. Comportamente pentru mine înseamnă
 ok, tot ce am făcut azi,
 tot ce am făcut de-a lungul vieții, toate acțiunile mele,
 tot. Bun.
 Ies în afar. Deci știți că în mod obișnuit nici nu se mai
 face această etapă.
 Eu vreau să o faceți pentru că nu aveți încă deprinderea să
 o faceți rapid, știi?
 rapid, stii? Și atunci vreau să mă asigur că le ancorați.
 Iară break state. Mă duc la următorul. Capacități, atitud
ini, emoții. Bă, toate
 atitudinile mele, uite, toți fricile mele, curajul meu, înc
rederea mea în mine,
 tot ceea ce mă face să mă simt câteodată anxios, câteodată
 neliniștit, câteodată
 calm, relaxat. Toate ăstea sunt capacitățile mele. Bun, am
 înțeles.
 Duc afara.
 Și tot așa.
 Mă duc la următoarea.
 Care sunt convingerile mele?
 Ah, convingerile.
 Lucrurile pe care eu le gândesc
 ca fiind sigure,
 ca fiind certe.
 Ah, ok, super.
 Duc afara.
 Valori.
 Lucrurile care sunt importante pentru mine.
 Ba, dar ce fain, uite.
 Ăstea sunt lucrurile importante din viața mea.
 Ce fain, super.
 Duc afara.
 Identita.
 Rolurile din viața mea.
 Pe ce roluri joc eu?
 Acum în ce rol sunt?
 Ah, acum sunt în rol de explorator.
 Ieri am fost în rol de asta, alalte ieri în rol de asta, și
 așa mai departe.
 Apartenență, misiune.
 Ai terminat până aici și de-abia acum începe exerciți.
 Astea au fost doar ca să faci încălzirea.
 Mă duc aici și aici intră, mă gândesc acum la problema în
 care nu mă simt aliniat.
 Ce înseamnă nu mă simt aliniat?
 Nu am senzația că curge ușor, că lucrurile sunt ușoare.
 Și atenție, cum vă zicem, procesul acesta nu este unul raț
ional, este unul subconștient.
 La modul următor o să vin tot eu și o să lucrăm doar pe cum
 funcționează subconștientul.
 Cum, de exemplu, dând o comandă subconștientului poți să-ți
 vin deci o boală.
 cum dând o comandă sub conștientului te-ai îmbolnăvit.
 O să vezi cum sub conștientul tău
 poate să-i influențeze
 inclusiv alți oameni.
 Cum de multe ori
 sub conștientul tău te sabotează pentru că l-ai programat
 să te saboteze.
 Și o să intrăm
 în starea potrivită
 ca să poți să comunici cu propriul tău subconștient.
 Comuniți zilnic cu propriul tău subconștient, doar că numeș
ti asta vis.
 Noaptea, când visezi, de fapt comunici cu subconștientul tă
u.
 Simbolurile din vise sunt de fapt comunicări ale subconșt
ientului tău.
 Să înveți cum le poți interpretar.
 Nu o să zic, aia înseamnă asta.
 Astea-s greșit.
 Dar există un mod de a citi comunicarea subconștientului că
tre tine.
 Mă rog.
 Deci procesul este unul ghidat de subconștientul tău.
 M-am dus în mediu,
 a, ok, în problema mea, în obiectivul meu, ăsta e mediu, eu
 aici...
 Desfășură o arhitetitate.
 După aia te duci în comportamente.
 Comportamentele mele, acțiunile mele pentru acest...
 ...obiectiv, pentru acest blocar, sunt ăstia.
 După aia în capacități. Și așa mai departe.
 Când ai ajuns la misiune, când ajungi la misiune, îți iei
 de acolo toate resursele alea fabuloase, ale ce înseamnă
 transcendență pentru tine,
 ok?
 Sunt raționale? Nu. Sunt irraționale.
 Așa cum e irrațională iubirea.
 Iubirea e irrațională.
 Atenție! Iubirea este irrațională.
 E toate acele resurse și de data aceasta, când păsești mai
 departe, le iei cu tine.
 Și aduci acele resurse în următorul nivel, la apartenență.
 E toată acea apreciere din apartenență, la apartenență, vă
 amintiți că era aprecierea celorlalți.
 O iei cu tine și aduci în identitatea ta. Cum fac asta?
 Pai da, cum iti ridici mana?
 Stii cum face asta?
 Stii?
 O ridici pur si simplu.
 Vrei sa-ti dau explicatii cum se ridica mana?
 Nu te gandesti.
 Ia imagineaza-ti ca cineva vrea sa-ti dea o palma si tu te
 apari.
 Deci acum o sa contract muschiul...
 Nu stiu care.
 Cu o forță de 10%
 Juli
 Mă uștiu celălalt. Vreau să îl contract
 cu atât, astfel încât să se ridice
 Păi ți-a dată la de
 30 de
 Știi?
 Nu facem asta. Nu avem explicații.
 O facem.
 Știm s-o facem.
 Același lucru
 faci aici. Ia-o această cu mine.
 Cum?
 Cum ridici mana?
 Pai nu stiu. Pai nici asta nu stie. Fa-o.
 Pai asta nu stiu s-o fac. A, dar sa ridici mana, stii cum?
 Discutii e reala cu cineva cu care a lucrat.
 Si zice... Na, buna, ok, m-ai enervat destul, acum o sa ma
 pun s-o fac.
 Si o poti face. Ghiis ce? Copiii o poti face.
 Daca iti spui copilului, fa asta...
 Doar după ce a început școala nu mai știe să o facă.
 Înainte de asta știe să o facă.
 Testat cu fetita mea.
 Deci, ați înțeles.
 Luați și duceți resursele pe toate niveluri.
 Dar atenție, nu vă grăbiți.
 Dacă cumva ghidul vostru vă zice
 și treci la următorul, tu îi zici, mai am un pic nevoie de
 timp.
 Deci, comunici cu ghidul și spui, mai lasă-mă un pic aici
 pentru că e
 prea bine sau am descoperit ceva.
 Ok?
 Deci nu te grăbi făr în ritmul tău.
 Ok?
 Iar pentru raționali ca noi,
 un singur sfat.
 Treci prin proces,
 observă efectele,
 dar atenție
 urmărește dacă nu cumva
 TU ești el care te saboteze efectele, pentru că de multe or
i eu așa făceam, la mine nu funcționează.
 Nu o să funcționeze chestia asta.
 Și după aia îmi dădeam seama că eu de fapt nu făceam ce z
icea ghidul, eu făceam în mintea mea, la mine nu funcționeaz
ă, la mine nu funcționează.
 Eu eram prea ocupat să mă convin că nu funcționează ca să
 mai facă exercițiu.
 Norocul meu a fost că eram destul de inteligent să observ
 că mă păcălesc singur.
 Și atunci am zis, hai să testez să văd cum e dacă respect
 pașii eliminând autosabotarea.
 Adică fără să mai îmi spun, da, dar nu cred că funcționează
.
 Și ghici ce s-a întâmplat. Împotriva ceea ce credeam a func
ționat.
 Nu funcționa, cât timp nu făceam cu adevărat exercițiu.
 Doar norocul meu a fost unul singur.
 Că mi-am dat seama că nu-l fac cu adevărat că mă mint sing
ur.
 Ăsta a fost singurul meu, noroc.
 Păi, dacă ești atent și ești antrenat să-ți observi gândur
ile,
 o să-ți dai seama că în timp ce tu zici
 și acum mă gândesc la obiectivul meu, mai apare un gând
 care zice
 da, dar la tine n-o să meargă.
 Sau asta e o prostie, asta nu o să funcționeze.
 Nu e pentru mine chestia asta, pentru că eu sunt prea raț
ional, sau nu știu ce. Înțelegeți?
 Deci, dacă îți observi un gând secundar despre acțiune,
 ala e de fapt procesul tău de autosabotare.
 Eu mi-e ușor să-l îmi dau seama pentru că l-am avut.
 Observ la mulți dintre voi că nu l-aveți.
 Și admir chestia asta.
 Eu l-am avut. Și eu și Horia.
 Știți că pe Horia am vrut să-l dau afară? Vezi? Am vrut să-
l dau afară de la curs.
 Din cauza asta am vrut... pentru că el făcea, dar le făcea
 toate de formă.
 Și ziceam, prostia, nu funcționează.
 Și a zis, bă, știi ce? Tu pierzi timpul, n-are sens.
 Ceea rostare, nu e ceea ceva.
 Și în momentul ăla, deci ăla a fost momentul în care a zis,
 ok, acum o să le fac.
 Lui și-a zis că mie nu mi-a zis.
 Și băi, și din momentul ăla le-a făcut. Și mi-a zis după a
ia, zice,
 tu știi că ăla a fost momentul în care cu adevărat eu am în
ceput să fac?
 Da, deci el era la modul 6 sau 7, nu mai stiu.
 Si el a fost momentul in care zb, ba, gata, n-are sens, nu
 functioneaza, nu e potrivit pentru tine modelul asta.
 El si-a asumat atunci, vreau sa le fac, vreau chiar sa test
ez.
 Si nu si-a mai lasat mintea sa-l divageze sub directia in
 alta parte, sa se duca in alta parte, si atunci a vazut ca
 functioneaza.
 Da.
 Simplu, doar imi dau seama ca e acolo si rad de el.
 Imi zic, a, iar ai venit.
 La mine asta a functionat.
 Altii, Bandler, are shut the fuck off.
 La el asta functioneaza.
 Ii spune gandului,
 tacin.
 Stii?
 La mine, imi zic, a, iar ai venit.
 Iar vrei sa ma sabotocam.
 Iar vrei sa ma sabotocam.
 Iară vrei să mă sabotezi, știi?
 Adică lejer.
 Nu contează.
 Nu-ți dau ceea ce vrei tu să-ți dau.
 Cam asta e.
 Oameni buni, nicio tehnică de psihologie nu funcționează î
mpotriva dorinței tale.
 Tu trebuie să face.
 Atenție! Psihologia nu este fizică, matematică, ce vreți
 voi.
 Adică la fizică, nu știu, împing cu un ciocan, dau cu un ci
ocan cu o anumită greutate, cu o anumită forță într-o bilă,
 se va aduce bilă în partea.
 În psihologie, bilă prima dată se întreabă dacă vrea să se
 ducă. Și trebuie să decidă că vrea să se ducă, altfel nu o
 să se ducă.
 Oricată forță bagi tu în ea. Înțelegeți?
 Deci nu e obligatoriu să se întâmple așa. Însă Bila noastră
 poate să decidă în ce direcție să meargă.
 Am avut persoane care efectiv au zis, vreau să văd dacă fun
cționează.
 Și zic, băi, știi ce? Nu începe să faci.
 Nu are rost.
 Pentru că tu, dacă vrei să vezi dacă funcționează,
 mintea ta va fi permanent în așteptarea momentului de ero
are.
 Și pe orice moment nu vei reuși ceva,
 tu nu o să zici, băi, poate n-am făcut bine. Tu o să zici,
 ai văzut că nu funcționează?
 Te-am zis eu, știi?
 Cam asta e tot.
 Dar atentie! Psihologia este o alta stiinta decat fizica.
 Funcționează după alte principii.
 Da! Trebuie să înțelegi principiile ei ca să te poți folosi
 de ele.
 Ok? Doar că noi nu avem o experiență din școală în ale psih
ologiei.
 Mă rog...
 Da! Deci dacă vă încurcați, reluați o etapă, vă întoarceți
...
 Nu mai puneți presiune pe voi!
 Pentru că eroarea cea mai mare este să zici
 Acum, dar fii atent, am ieșită în afara hârtiei!
 Băi, nu contează!
 Cu cât o luați mai lejer, cu atât funcționează mai bine.
 Cu cât vă crispați mai tare, cu atât nu funcționează.
 Ok?
 Deci relax!
 Rugămintea mea este să greșiți.
 pentru că scopul aici este să învățați,
 nu să fiți experți.
 Ok?
 Dați-vă voie să greșiți.
 Data viitoare o să știți mai bine, o să faceți mai bine.
 Vreți rezultate din prima?
 Nu pot să vi le garantez.
 Însă rezultatele depind de atitudinea ta interioră.
 Observăți pe parcursul exercițiului atitudinea ta interioră
.
 ai o atitudine de plictisială, asta va fi rezultatul.
 Ai o atitudine de entuziasm, asta va fi rezultatul.
 Ai o atitudine pozitiva, asta va fi rezultatul.
 Ai o atitudine negativă, asta va fi rezultatul.
 Atentie, psihologie nu e fizica.
 Retineți lucrul ăsta.
 Atitudinea voastră decide rezultatul final.
 Exercițiile vă ghidează,
 dar nu vă manipulează împotriva voastră.
 Atitudinea voastră voi avea libertatea de a decide ce at
itudinea să aveți.
 Te poți duce mai departe, tu zici, eu pot să merg până aici
.
 Exerciția te duce mai departe.
 Dar dacă tu zici, eu merg așa și vreau să merg așa, tu duc
 mă în sus.
 Nu se poate.
 S-ar numi manipulare, nu există așa ceva.
 Doi câte doi, aveți la dispoziție 15 minute de persoană.
 15 minute e extrem de mult, dar rugamintea este, incepeti
 direct sa faceti.
 Asezati bilețelele cat mai apropiate, pasii sa fie mici.
 Adica nu ma intereseaza sa faceti pasi asa, ca nu aveti loc
.
 Veniti si aici pe scena, mergeti si pe hall, sus acolo, int
re scaune.
 Intr-un metru trebuie sa aveti toate bilețelele.
 Ok?
 Doi cate doi, start!
 Muzica
 Ok, pot să mai continui acolo.
 Las loc.
 Ați mai făcut până acum un exercițiu de tipul ăsta?
 E prima oară, da?
 Ok. Și cum v-ați descurcat?
 Hm? Cum a fost?
 Arătați-mi cu degetele cum a fost, cum v-a simțit că vă
 descurcați în el.
 Ok. Super. Bravă.
 Tu chiar te descurcai. Eu chiar sunt modest și spun că m-am
 descurcat.
 Da, dai microfon.
 Eu chiar vreau să mă laud.
 Te rog.
 Am apținut mai devreme, înainte de pauza de masă, să spun
 cum am perceput ceapa pe care ne-ai prezentat-o.
 Mai bine că am tăcut atunci, ca să pot să vin acum și cu...
 Cu completări.
 Exact, pentru că exercițiul mi-a adus și mai multă clar
itate.
 Așa.
 În sensul că, după ce ne-ai prezentat ceapa, am identificat
 etape în viața mea în care am luat-o de sus în jos și etape
 în care am luat-o de jos în sus.
 Da.
 Și...
 Când zice ceapa, e de fapt piramida nivelului neurologic,
 etc.
 Diferenta a fost, atunci când am luat-o de jos în sus,
 a durut la fiecare stradela, nu știam eu cum se numește,
 dar clar acestea au fost etabele.
 Și în momentul în care am ajuns sus, am început să doar ac
olo,
 mi-am dat seama că nu e ok așa și că trebuie să se poate ce
alfel.
 pentru că erai aici la nivel de identitate și ziceai,
 dar nu mă recunosc, parcă nu sunt eu în situația asta.
 Și plângeam, dar de ce? Eu vreau să fiu ca ceilalți și nu î
mi iese.
 Dar de ce nu îmi iese? Că eu fac tot ce fac ei.
 Exact. Mediu, acțiuni, tot ce fac ei, fac și eu.
 Și mie nu îmi iese. Și eu sunt nefericită,
 ba, chiar sunt și mai nefericită cu cât mai mult vreau să f
iu ca cei din jur.
 De fiecare dată, când am început de la mine, să zic, din
 interiorul meu,
 adică de sus în jos, a fost totul lin.
 Și pot să dau exemplu, apropo de ce zicea colega, că nu înț
elege cum de sus în jos.
 Sunt encajată într-un anumit loc.
 Și lucrez, lucrez, lucrez. La început, poate sunt entuzias
mată, fac pașii de jos în sus,
 până ajung în momentul în care doare, da, să zic.
 Și nu e ce drebuie. Și începe durerea aia să-i ia de sus în
 jos,
 până ajung la acțiunea, îmi dau de misia,
 caut un alt loc, se deschid toate porțile Universului, nu ș
tiu cum, de unde,
 dar în câteva zile săptămâni eu deja am un alt loc de muncă
.
 Total schimba mediul și de sus în jos toate schimbate.
 Acțiunile mele, cum mă raportez eu la mine.
 Asta se întâmplă când tu te vezi într-un alt rol
 și după aia ți-e ușor să faci pașii din rolul respectiv.
 Nu neapărat ușor. Este greu cumva,
 dar vine o motivație interioară atât de puternică încât gre
ul ăla se topește.
 Are altă significație.
 Da. Se topeste.
 Iar exercițiul, mulțumesc foarte mult pentru el, chiar am
 spus colegii mele,
 mi-și nu îmi plac exercițiile, eu nu.
 Cui îi plac exercițiile?
 Nimeni nu îi place.
 Și-am zis, ok, sunt aici.
 Ok, aproape. Mai avem și extenții.
 Îmi bucur că l-am făcut, pentru că mi-a adus și mai multă
 claritate în proces,
 în sensul că am reușit să identific în care etapă m-am blo
cat.
 Atunci când... Chiar dacă am părnit de sus în jos, poate am
 staționa foarte mult pe acolo.
 Ok.
 Foarte fain, mulțumesc mult.
 Care e etapa din exercițiu ai trăit-o cea mai intens?
 Unde a fost elementul cel mai intens?
 Dacă a fost unde nu e trecut.
 La apartenență.
 La apartenență.
 A durut la început.
 Când am părnit de la mediul în sus,
 la apartenență mi-au dat lacrimile.
 Simțeam așa că îmi scâșie corpul.
 Probabil tocmai din dorința mea de am adaptat atât de mult
 la ce era în jurul meu și nu...
 Vrei să zică, apartenență...
 Apartenența înseamnă
 să găsesc
 ce cuiva căruia să-i oferă resurse...
 Tocmai! Eu credeam că misiunea mea să zic așa.
 Gătă-te-n!
 Apartență înseamnă, de fapt, iubire.
 Ok.
 Deci, apartență, acel nivel de apartență,
 este ceea ce noi, de fapt, denumim iubire.
 Pentru că iubire înseamnă să o oferi.
 Ori, apartența asta înseamnă cui ofer?
 Și cum ofer?
 Pentru cine fac eu acel lucru?
 pentru cine sunt eu medic, pentru cine sunt eu trainer,
 pentru cine sunt eu manager, pe cine servesc.
 Da. De asta a durut atât de tare la partenență.
 Pentru că până acum vreo 10 ani, nu știu, poate mai mult,
 când am început procesul ăsta, Domnule, dar ce e?
 Nu se poate, trebuie să fie mai mult decât suferința asta a
 mea, celor din jur, neîmplinirea asta.
 Trebuie să fie mai mult de atât, nu?
 Aveam senzatia sau eram foarte convinsă de faptul că eu
 sunt în viața asta ca să-i servez pe ceilalți să fiu presi
ul lor cumva.
 E alt tip de...
 Da, da, da.
 Adică eu îi servez pe ceilalți, dar timpul meu, enerția mea
...
 A servi pe ceilalți nu înseamnă a te neglija pe tine.
 Acum știu. Atunci nu știam asta.
 Și în momentul ăsta fac diferență. Atunci nu o făceam.
 Am crezut că tot ce am eu este pentru ceilalți.
 și nu înțelegeam de ce ceilalți nu apreciează, da?
 Tot ce...
 Am avut, pe un moment dat, într-un curs, am avut pe cineva
 care studia
 psihologia din cultele religioase.
 Și mi-a spus ceva, un lucru foarte interesant, despre
 protestanți.
 Pentru protestanți, a fi bogat,
 e cel mai important lucru.
 Dar de ce?
 Pentru că mentalitatea e în felul următor.
 Dacă eu sunt bogat, este singura variantă prin care cu adev
ărat pot să-i ajut pe ceilalți.
 Dacă eu sunt sărac, cerșetor, eu nu am cum să-i sprijin pe
 ceilalți.
 Nu am cum să ajut pe ceilalți.
 Să sezărați? Deci o diferență foarte faină de valori.
 Așa este. Și diferența se vede acum, când am această apart
enență, dar nu uiți de mine.
 Dar nu uiți de tine, brau.
 E foarte fain.
 Apropo, că ai zis de partea religioasă,
 unul dintre mentorii mei, să zic, a fost parintele meu Duh
ovnic,
 care la un moment dat mi-a spus,
 nu arunci margaritare în cocină porcilor.
 Și vrea să spună, ce știe el despre ce se întâmplă afară?
 El călugăr la mănăstire, ce știe el despre viața mea de zi
 cu zi?
 După care a venit altă replică, trezește-te din somnul de
 amorțire.
 Ai, iar, l-am judecat, recunosc.
 care tot gândindu-mă la vorbele lui,
 mi-am dat seama care are dreptate
 și că eu nu eram unde trebuie.
 Am schimbat unghiul cumva.
 Și e foarte bine. Mulțumesc mult!
 Mulțumesc și eu. Mă rog, mă rog. Mersi.
 Altcineva, cum a fost pentru tine
 ce ai făcut procesul ăsta de aliniere interioară?
 Mă interesează inclusiv să îmi punctați
 dacă ați avut senzația aceea de
 de liniște, de împlinire pe măsură ce te întorciai către
 mediul.
 Da, cel mai frumos a fost pentru mine la apartență, cum ai
 spus,
 cum mă simt eu când eram în rolul de antreprenor, să spunem
, pentru cine se servească,
 pentru clienți care îmi spun că îmi dai încredere, siguranț
ă, că pentru asta.
 După aia mi-a fost puțin e clar la...
 Misiunea?
 Convingeri și valori.
 Pe acolo m-am pierdut, deci nu mai știam ce m-am gândit în
ainte.
 O să discutăm ea despre convingeri.
 Ce m-am gândit înainte, ce trebuia să fac? Deci m-am pierd
ut cumva pe la jumate călătoriei înapoi.
 Pe fii atent, ca antreprenor, convingerile unor antrepren
ori pot să fie ceva de genul.
 Clienții toți sunt proști, pot să îi fraieresc, sau clienț
ii sunt partenerii mei.
 Cu cât eu îi sprijin mai mult, cu atât eu cresc. Creștem î
mpreună.
 Sunt sisteme de convingeri, dar o persoană, un antreprenor
 care are sistemul de convingeri,
 și băi, clienții sunt niște proști pe care eu trebuie să le
 iau bani,
 acel om, la nivel de apartență, nu are să-i servez pe clien
ți.
 Asta ce înseamnă?
 Că la nivel de misiune, el nu trăiește împlinit.
 Omul acela, dacă ar avea...
 ...ipotetic, da?
 Știți bine că nu e hipotetică, sunt mulți care gândesc că a
șa trebuie să profit de pe urma clientului,
 omul acela nu e împlinit, el nu e fericit.
 Da, acum eu la convingeri și la valori aveam și că dacă mun
cesc mai mult în rol de antreprenor,
 mi limitează autonomia, valoarea mea de autonomie.
 Muncesc mai mult, deci autonomia mea scade.
 Da.
 Îmi deplinește și autonomia, pentru că muncesc și am bani,
 am ajut pe cineva și am și bani,
 și am autonomia mea, dar mi-o și scade.
 Și acolo mi era neclar.
 Aici m-am blocat, că cum fac eu să le-mpak p-astea două?
 Nu căuta o rezolvă.
 Deci, fii atent,
 Exercițiu nu e un exercițiu de coaching care să zică
 a, ok, nu m-am dat seama-i despre asta.
 Nu, nu.
 Exercițiu ăsta vine și din această rezolvare a apartenenței
,
 a te întoarce către adevărata ta misiune
 de a servi pe celălalt, de a oferi o soluție,
 de a sprijini oameni, tu vii cu o soluție,
 creezi o soluție și ajutsi niște oameni.
 Deci să-mi aduc aminte de ce o fac.
 Exact.
 Și atunci, subconștientul deblochează resursa ca tu să obț
ii autonomia respectivă.
 Cum? Nu știu să-ți zic.
 Ok, nu e important.
 Ăstea sunt...
 Deci, dacă folosesc o altă uni altă de NLP, o să știu să-ți
 zic.
 Pe această uni altă, habar n-am să știu să-ți zic.
 Deci e important doar cum o simt.
 Însă subconștientul tău va găsi soluția.
 Ok, deci nu trebuie să mă gândesc rațional.
 Pe unul altă ce o face mâine, o să zic soluția.
 Dar nu pe asta.
 Mulțumesc.
 Ok?
 Da.
 Bine.
 În acest
 în acest exercițiu
 din momentul în care am intrat...
 Ve-am zis denumirea exercițiului.
 Alinierea nivelelor neurologice.
 Asta ați făcut.
 Conformă NLP-ului, așa se numește.
 Alinierea nivelelor neurologice.
 De la mediul pân' la identitate
 am vizualizat spațiul
 care se umplea efectiv cu toate comportamentele, emoțiile,
 tot valori.
 Ok.
 Când am ajuns la identitate, deci între mine și spațiul
 respectiv, era un geam.
 Ok.
 Când am ajuns la identitate, mi-am dat seama că nu mi-am as
umat-o.
 Prin asumare, toate au intrat efectiv în mine.
 Ce a întâmplat în momentul în care te-ai întors din misiune
, apartență și ai pășit în identitate? Cum a fost sentiment
ul?
 Te-amintești?
 Mi s-a apărut firesc, fără nicio piedică, fără nici altceva
.
 Bravo! Fălicitări!
 Mersi.
 Da, Laurentiu.
 Fără script sau cu script a fost?
 A fost?
 A fost cu scriptul meu.
 A, așa.
 Scripta mea.
 Da.
 Pentru mine a fost destul de șocant pentru că eu am abordat
 o situație financiară, adică am avut un obiectiv financiar.
 Ok.
 Și mă așteptam ca în momentul în care ajung la identitate
 să fie...
 Să găsești numărul la loto care...
 Nu, să fie identitatea să fie antreprenor.
 Aha.
 Și am avut un șoc că identitatea pe care subconștientul mi-
a spus-o este cea de tată.
 De tată?
 Eu fiind nensurat și fără copii.
 Tu știi că, de fapt, ți-a zis exact... pentru că identitate
a de tată se referă la un arhetip, la arhetipul regelui.
 Arhetipul regelui, dintre toate arhetipurile, este consider
at arhetipul care detine bogatia.
 Pentru că regele este stăpânul regatului.
 Dar în același timp, activarea acestui arhetip, și atenție,
 caută conexiunile.
 Pot să ajung la autonomia aia financiară activând arhetipul
 regelui sau al tatălui, are ambele denumiri.
 În momentul în care sunt capabil să îi inspir, să îi prote
jez pe ceilalți.
 Adică ce face un entrepreneur? Ce vorbisem înainte?
 Servește celorlalți, îi ridică, îi crește pe ceilalți.
 Că le dă o soluție, nu știu, le-a reparat tractorul, îi împ
inge, îi crește pe clienți prin asta.
 ai sprijini pe ceilalți, ceea ce înseamnă apartenență,
 activează rolul de regi,
 tată dat de subconștientul tău.
 E același arhitect.
 Știți?
 Sunt foarte conectate și foarte simbolice
 când vin din subconștient.
 Noi încercăm să le analizăm,
 dar gândiți-vă, un simbol dat de subconștient
 îți trebuie 20 de volume
 Ca să explici ce ar putea să însemne în totalitate acel sim
bol.
 Simbolurile sunt foarte bogate.
 E adevărat, dar când am ajuns la apartănență, copiii mei er
au cei care se bucurau.
 Da, dar copiii... Ia gândește-te.
 Copiii tăi...
 Again, eu nu am copiii nu săzurat.
 Nu știi sigur că nu ai copiii.
 Așa ți s-a zis, da?
 Adevărat.
 Copiii tăi...
 Mie mi s-a întâmplat, ca primul meu business, să-l văd ca
 pe copilul meu.
 Copil pentru subconștient nu înseamnă o gâldeață aia fizică
.
 Înseamnă ceva ce tu îi dai naștere și crești.
 Poți să însemne o operă de artă.
 Un copil poți să însemne orice.
 Pentru subconștient.
 Acum, informația a venit din subconștient. Când eu încerc
 să interpretez cu mintea mea rațională, zic bă, dar eu n-am
 copii.
 Subconștientul zice, dar n-a fost vorba niciodată despre
 copilul ăla fizic.
 De fapt, eu aveam o altă întrebare. Dacă din identitatea
 asta de tată, n-ar trebuie acum să reiau toată povestea cu
 un plan de a-mi face o familie?
 singura persoană în măsură să dea răspunsul ăsta ești doar
 tu
 pentru că dacă dau eu răspunsul, eu o să interpretez după
 sistemul meu de valori, după sistemul meu de convingeri
 și răspunsul pe care ți-l aș da ar fi al meu, nu al tău
 și a zice ba da sau ba nu, că e în funcție de sistemul meu
 de valori
 Singurul răspuns corect aici este
 Nu știu eu, dar știi tu
 Da, ok, mă rog
 Da
 Da
 Altcineva, mă uit acolo sus, te rog
 Bună, Anca Sânt
 Două lucruri vreau să împărtășesc cu sala
 Unul din perspectiva mea de explorator
 Când am plecat în călătorie la partea de emoții
 În cap aveam numai emoții negative
 Și create de comportamentele de la care am văzut
 În cap aveam numai emoții negative
 Și create de comportamentele de la care am văzut
 create de comportamentele celor din jur care nu m-ar susț
ine.
 Deci aveam toate, nu o să iasă, nu e bine, dar de ce face
 asta?
 La întoarcere...
 Dar nu te gândeai la exercițiul și la domeniul, la situația
 ta de viață?
 Da, da, da, da.
 Deci, când chiar făceam exercițiul, la întoarcere,
 pe moment nici nu mi-am dat seama, după ce am ieșit,
 așa mi-am dat seama că au dispărut cu totul.
 Deci partea asta nici măcar n-a fost pe hartă, deloc.
 Nici nu discutam.
 Mi s-a parut foarte interesant, ca ma asteptam sa zic, acum
 am venit pregatita,
 si nici n-a fost cazul. Deci au disparut cu totul. Mi s-a
 parut foarte interesant.
 Nu ma asteptam. Iar din pozitia de, sa zicem, ghid,
 unu m-am simtit mai inconfortabile cand ma asteptam, deci
 mi-a fost, nu stiu cum va simti voi,
 dar cand am vazut exercitele, fratioare, cum le tin minte
 pe toate, cum zic, cum il duc in stanga, in dreapta.
 Ne nebuneste, Marius, cu...
 Nu neaparat, dar nu o sa fac fata.
 Am uitat la Anca, nu mai este aici, dar cu Anca am lucrat,
 nu din cauza mi-a plecat.
 Vezi, imi place atitudinea aia, nu din cauza mea a plecat.
 Dar au fost doua momente in care efectiv m-a emotionat, ad
ica eram acolo, au luat ce se intampla,
 si nu interacționam deloc, adica nu vorbea cu mine, mi s-a
 parut foarte interesant iarătia,
 sa te uiti la om si sa vezi prin ce trece el ia, prin pasia
 ea.
 Super, da.
 Vreau să fac și o paranteză legat de rolul vostru de ghid.
 Și după aia chiar vreau să aud câteva feedback-uri legat de
 ghid.
 Vă amintiți la modul 1 sau 2, ori eu, ori aveam zis de fapt
ul că în momentul în care eu copiez, modelez, oglindesc pozi
ția ta corporală,
 mie mi se activează emoțiile pe care le...
 Tu stai asa.
 Si ma pun si eu in pozitia asta, ca sa-ti simt emotia.
 Trebuie sa stau in pozitia asta, daca eu stau.
 Pot sa-ti simt starea ta emotionala.
 Nu, pentru ca corpul meu o sa genereze o alta starea
 emotionala decat ai tu.
 Rugamintea pe viitor la exerciții este sa oglinditi pozitia
 exploratorului, pentru ca...
 Vezi că exploratorul la un moment dat stă așa.
 Tu în momentul ăla faci și tu cu capul așa.
 Și atenție, îți vei schimba tonul vocii când citești.
 Pentru că tu în momentul ăla corpul tău va genera o altă
 emoție.
 Vezi că exploratorul va ce...
 Fa și tu...
 Ok, se simte așa.
 Acum schimbi tonul vocii când citești.
 Când îi dictezi, îl ghidezi în exercițiu.
 Afin emoția, adică în poziția și emoția celuilalt, arată că
 tu ești conectat la acea persoană.
 Că tu trăiești așa ce trăiește acea persoană.
 Ți-ai dorit ca cel care te ghidează să nu te înțeleagă?
 Ca să te înțeleagă, cel care te ghidează trebuie să aibă
 emoția pe care o ai tu.
 Dar cum pot să am aceeași emoție care eu ai tu,
 dacă eu stau complet într-o altă poziție decât stai tu?
 Tu stai în picior, eu stau jos.
 Tu stai a plecat înainte, eu stau...
 pozez pentru sculptori, știi?
 Nu o să funcționeze. Și tu, explorator fiind,
 nu o să știi de ce ți-e mai greu să intri în exercițiu.
 Dar ți-e mai greu pentru că omul acela care e împreună cu t
ine în procesul acela,
 El nu e 100% împreună cu tine în procesul acela.
 El își face treaba lui, își zicea, ok, trebuie să zic asta,
 trebuie să zic asta.
 Trebuie să fii în emoția omului cu care lucrezi.
 Noi creștem împreună, oameni buni.
 Eu am nevoie să te simt pe tine că mă înțelegi în momentul
 în care mie îmi dau lacrimile.
 Dacă mie îmi dau lacrimile într-un moment și tu stai într-o
 cu totu altă poziție în care tu te simți super...
 Nu confortabil, cum să zic? Dezintăresat!
 Mă, ce bine e, știi?
 Mea o pahară cu bere, friguri mici!
 La asta mă gândesc. De ce? Pentru că stau într-o altă poziț
ie.
 Eu nu o să mă simt suficient de acceptat ca să pot să intru
 în procesul meu.
 Gândește-te cum e pentru tine să intri într-un proces emoț
ional și să îl simți pe cel de lângă tine că se gândește la
 altceva și că-i pasă de altceva în acel moment.
 Mai poți să duci procesul la fel de bine în continuare?
 ai nevoie ca cineva sa ai senzatia aia ca te accepta.
 Rugamintele mea este, in momentul in care faceti exerciții,
 voi trebuie sa le faceti din aceeasi pozitie si emotie ca a
 celui lalt.
 Dar atentie, eu stiu...
 Știu că a fi dispus să-mi sacrific energia mea, confortul
 meu ca să te ajut pe tine,
 nu fac atâta timp cât eu încă mă simt rău împrăpria piele.
 Nu face un om care simte suferință, nu e interesat de celăl
alt, decât să fie politicos.
 Da? Știți de ce vreau să fiu politicos? Ca tu să zici, ăla
 e politicos.
 Nu te interesează altceva.
 Cât timp eu sufăr, nu mă interesează să te ajut pe tine.
 De aia ce facem aici? De ce insist trebuie să faceți exerci
ții,
 nu doar să ascultați ce vă zicem?
 Pentru că exercițiile vindecă
 ca să poți în exerciții următor să fi prezent pentru celăl
alt.
 Dacă doar ai aflat teoretic un concept, pe tine nu te-a
 vindecat nimic.
 Nu...tu, in acel moment... sau fii atent, altfel.
 Daca colegul tau doar a aflat teoretic un concept, cand tre
buie sa lucreze cu tine, nu intra in rezonanta cu tine, nu
 intra in raport cu tine, nu te simti acceptat, te simti ca
 nu-i pas.
 Iti place?
 Sa lucrez cu un coleg care...
 Hai, hai, fai si tu exercitiu.
 Ba, dar pentru mine e important, ca stii ca...
 Laaast!
 Bă da, chiar am dat bani, vreau să trec prin asta, să vin
 de ceva.
 Ai, nu contează, hai că de seara mă duc la petrecere și vre
au să terminăm odată.
 Cum te simți când ți-ar zice asta în timp ce tu faci exerci
țiu?
 Neimportant, nu faci altceva decât să-ți reactiveze rănile
 tale.
 Ok? Nu o să-ți zică cu voce tare, dar tu o să trăiești în
 interiorul tău sentimentul de neacceptare.
 și vei cere partenerului să te accepte.
 Nu o să poată să te acceptă, să te accepte,
 dacă anterior nu a trecut prin exerciții din ăstea nașpa.
 Așa că rugămintea este,
 când partenerul tău zice,
 da, eu nu am chef acum,
 zici, hai mă, hai că e super util pentru tine,
 încurajați-vă unii pe alții,
 susțineți-vă,
 ca să treceți prin procesele ăstea.
 Pentru că e spre binele tău dacă partenerul face exercițiu.
 Va fi mai bun să te sprijine pe tine.
 Nu știu dacă am fost destul de clar de ce e atât de
 important și de ce insistăm să treceți prin exerciții.
 Au mai fost câteva persoane care au zis, dacă fug la cafea
 sau la baie, cât trebuie să rămân la baie?
 Păi a zis mare jumătate de oră, Fierard, dar a trecut jumăt
ate de oră.
 Fai, stau pe VC o oră, fac hemoroizi aici, până termină și
 te ai exercițiul, știi?
 Intrați în procese căi pentru voi.
 Nu vă ajută explicațiile, nu vă ajută teoria pe care vă
 spunem ce vă ajută sunt aceste procese.
 Ok?
 Bun.
 Ah, cum a fost în rolul de ghid? Și în chei, imediat, că v
reau să vorbim despre convingeri.
 În rol de ghid, a fost mai rău decât te-ai așteptat?
 A fost interesant.
 Și, la un moment dat, a intrat într-o stare ușor, neplăcută
 pentru ea, a început să plângă.
 De ce crezi că e neplăcută dacă plânge?
 Pentru că s-a văzut după limbajul corpului că nu era
 confortabil.
 Poate să fiu un plâns de eliberare?
 Da.
 Cum ai verificat că e neplăcut?
 Am văzut-o că era încordată și poziția corpului și cumva am
 preluat-o.
 Nu știu.
 Înștigură că ai preluat-o.
 Acum nu știu dacă a venit de la mine.
 Uite, când văd că persoana plânge sau orice,
 nu încep să plânc,
 dar îmi compun poziția corporală
 să fie cât mai apropiată, dacă pot, de poziția celuilalt.
 Din poziția corpului îmi dau seama dacă e un plânz de el
iberare,
 care e foarte bun,
 sau un plânz de frustrare,
 și ăla e foarte bun,
 pentru că conștientizezi frustrarea,
 poate era subconștientă până atunci.
 Și vine la suprafață, o pot conștientiza.
 Însă, atenție!
 Nu vă hazardați foarte repede să interpretați ce vedeți,
 până nu intrați în postura aceea
 să simțiți în interiorul vostru la ce mă duce acea poziție.
 Îți amintește exact poziția?
 Că vreau să o replic ca să vi se îmi arăți un pic?
 Sunt curios să văd care a fost emoția.
 Da, deci la un moment dat a început ușor seclat,
 După care am văzut-o că s-a plecat în față și a început să
 plângă efectiv.
 Ok. Și umeri cum erau?
 Adunați în față.
 Adunați în față, ok.
 Mâinile erau relaxate, tensionate, pumi strângi...
 Și a dus mâna la față.
 Și a dus mâna la față, ok.
 Ceva de genul.
 Deci, cumva așa a stupat gura.
 Ok. Capul era în jos, umeri în față.
 Și postura corpului tot așa era adusă în față.
 Îmi simt abdomenul contractat, când stau în postura asta.
 Îmi seamnă un pic de anxietate.
 E posibil să fie fost tristet să scoasă la suprafață.
 O răbufnire din aia ceva de genul, nu am control.
 Am pierdut controlul, nu mai sunt eu în controlul situației
.
 Mă depășește.
 Zânsația este mă acopleșit, mă depășit.
 Cu cine ai lucrat?
 Asta de coplesire?
 Sau ce?
 Control, pierderea controlului.
 Dar asta n-am cum să-mi dau seama dacă eu o să stau așa.
 Înțelegeți?
 Și e clar că eu dacă stau așa am o altă stare emoțională
 și o să-i transmit vocea noastră.
 Știți că e modulată de starea noastră emoțională.
 Când ești nervos ai aceeași voce, că atunci când ești calm.
 Nu. Deci, starea mea emoțională va dirija vocea, iar perso
ana respectivă va auzi ghidajul pe o voce care nu se potrive
ște.
 Ok? Deci, mare atenție la acest lucru.
 Dar nu poți să-l faci fără să intri tu în proces.
 Deci, dacă tu zici, bă, dar eu sunt acum atent, stau în
 postura aia, trăiesc emoția aia, nu poți.
 Dacă nu ai trecut prin procese să intri tu ca explorator,
 nu poți. De ce?
 Pentru că dor propriile tale râni și îți spui, da de ce să
 stau eu în starea asta pentru cineva pe care oricum nici nu
-l cunosc.
 Înțelegeți? Deci ceva în tine nu o să te lasă. Când ne do
are ceva, suntem egoiști.
 Ok?
 Acum am făcut o legătură, că îmi dau seama că ea s-a
 comportat, a avut acest comportament la partea de comport
amente.
 Și când am fost eu explorator, am avut aceeași trăire.
 Tot la comportamente.
 E întâmplat tot.
 Este o coincidență, nu e?
 Da.
 Ok. Bine.
 Mulțumesc.
 Trecem imediat să vorbim un pic despre conviege.
 Lucrând cu colegul la început, eram foarte atentă ceea ce c
itesc.
 Să citesc, să îi spun, să facă pașii corecți, să fie așa.
 La un moment dat nu mai vedeam nici ce am scris în caet.
 Da?
 Am idrat puțin în panică și am zis, acum trebuie să le înfl
oresc.
 Așa, da.
 Și a fost magie.
 Pentru că la un moment dat am ridicat ochii spre el, l-am
 observat cum este,
 i-am văzut emoțiile pe față și s-a creat o conexiune efect
ivă, o energie care s-a simțit între noi.
 Și am zis, boh, funcționează așa mai bine decât să stau să
 citezc, le înfloresc.
 Da, ok. Dacă urmezi principiile și te duci în direcția pot
rivită, nu contează ce zici, efectiv.
 Contează să treacă prin etapele acelea.
 Da, pentru că m-am gândit...
 Dacă mai ghidez odată exerciții, o să ziceți că e alt
 script.
 Pașii vor fi aceeași, dar o să zic alte cuvinte.
 Da, m-am gândit ce mai spunii Marsu, ce mai spunii Horia,
 ce mai știu,
 și zic, a funcționat.
 Super, uite-mă aici, nu?
 Ținem înasupă, ca să te repereze.
 Elena, uite-acu... ah, se-o educe Andrei.
 Aș mai adăuga un singur lucru,
 legat de partea asta de ghidaj,
 și anume că pentru mine a fost importantă starea din care
 am pornit.
 Sunt foarte crispată când vine vorba să mi-asum un rol,
 care este important, pentru că eu consider că ghidul are un
 rol foarte important.
 Mi-am pus presiunea asta, poate, și Laurentiu,
 Adică aveam un legătru, oare, cu ce spunea Laureanțiu când
 a început,
 pentru că mi se pare că e foarte important să-ți asum rolul
 ăsta cu seriozitate.
 Iar în cazul grupului nostru am trișat un pic, în sensul în
 care ne-am lucrat trei,
 și eu am fost ultimul ghid, iar asta mi-a permis să intră
 într-o stare de calm, de relaxare, de încredere.
 Da, exact, pentru că am parcurs toate celelalte tăpe laain
te.
 Când ziceam, e super util.
 Exact. Și asta a adus pentru mine ca ghid un plus de valo
are.
 Nu știu dacă am reușit, dar ideea este că mi-am înținut în
 control mult mai bine 3 ilgale proprii
 și partea de script, cum spunea și colegul un pic înainte,
 pe care conștiinciunți mi-am notat-o înainte,
 a devenit doar un reper.
 After all, am integrat oarecum ce...
 Să știți că nu insist întâmplător pe rolul de ghid.
 Rolul de ghid dezvoltă mai întâlziv rolul de leader.
 A avea puteria aia interioră să zici așa trebuie să se facă
 lucrurile.
 Crezi că poate o ai, dar crezi că te-ar ajuta să o antrene
zi mai mult?
 pentru că rolul ăsta de ghid, asta face, îți dă
 senzația, bă, dar eu chiar pot
 să dirijez, să meargă lucrurile într-o anumită direcție.
 Nu e întâmplător
 că te pun să fii ghid,
 pentru că altfel aș face niște transe,
 îi zicem, chide ochii, du-te acolo, fa aia, fa aia, fa aia.
 Și te zicem, mamă, ce tare e, ce bine,
 știu să nu fac nimic.
 Știi?
 Doar că NLP-ul
 are foarte mult ca obiectiv
 Ca tu să-ți asumi un rol activ de a schimba ceva.
 Nu doar de a primi.
 Ce bine e să stau în sală și Marius cu Horia să ne ghideze.
 Nu, nu, nu. Tre' să intri și în atitudinea de...
 Nu. Prea multe pauze strică.
 Aveți nevoie de pauză?
 Ce că au nevoie de pauză?
 Bun, pauză 10 minute, cât...
 Aveți timp și de toaletă și de țigară?
 10 minute? Nu știu.
 La toaletă mă duc, la țigară nu.
 Și e suficient.
 Hai 10 minute de pauză, după aia lucrăm pe convingerii.
 Discutăm să vedem cum se construiesc, ce sunt convingerile
 în interiorul nostru.
 Și mâine o să facem un sistem de anulare a convingerilor
 limitative.
 Vă mulțumesc frumos pentru vizionare!
