 Muzica
 Doar ca sa mai rupem un pic ritmu, ziceți-mi daca stiti ce
 inseamna indicii de accesare.
 Conștientul nu știe, dar sigur știe subconștientul.
 Da.
 La colectiv.
 Ceea ce stai să închid ochii?
 Da, acum cred că știu.
 Bun, facem o paranteză.
 să rim de la una la alta, dar scopul meu este să rup un pic
...
 Mai ales când vorbesc despre subconștient, prefer să mai
 fac între ruperi, să mai adaug altceva, știi?
 Ai observat în timp ce discuți cu o persoană că se uită
 în tot felul de locuri în timp ce vorbește cu tine?
 Tu face asta, ceilalți nu.
 Iată-te-n. Cum ar fi? Dacă ți-ar spune că...
 Ieri am zis ceva, am sădit un pic de sămânță pe informația
 asta.
 Am zis ieri, dacă vă amintiți, că pentru cei care au văzut
 Harry Potter,
 imaginiile, informațiile stau așezate cumva în spațiu în
 jurul nostru.
 Creerul nostru construiește tot așa un fel de spațiu în
 care așează informații ca să le poată ține minte, să le po
ată folosi.
 Și fii atent, în timp ce tu vorbești cu o persoană, tu te u
iți după acele informații din mintea ta.
 Deci direcția privirii în care tu te uiți în timp ce povest
ești ceva
 e îndreptată spre zonele spațiului ăsta mental în care m
intea ta a depozitat informații.
 Sună interesant, dar nu e totul.
 Oamenii depozitează același tip de informații în același
 zone.
 Asta înseamnă că eu, dacă mă uit la privirea ta în timp ce
 vorbesc cu tine,
 știu ce tip de informații procesează mintea ta în acest
 moment.
 Adică, e ca și cum văd în interiorul minții tale.
 Îmi vorbești despre un anumit lucru sau nu vorbești nimic
 și îmi dau seama dacă tu procesezi o emoție, o amintire, ce
va din imaginație, niște sunete, un dialog cu cineva.
 Nu știu exact ce. Însă îmi dau seama ce tip de informație
 se derulează în mintea ta în acel moment.
 Asta nu vei am zis, nu?
 Ajungem acolo.
 La ce mă ajută să știu chestia asta?
 În momentul în care discut cu tine despre un anumit subiect
 și vorbesc, nu știu, despre ce o să facem mâine,
 dar văd că tu privești în zona unde știu că este memorat,
 să zicem, trecutul,
 Eu stiu că nu ești pe aceeași lungime de onda cu mine.
 Înțelegeți?
 Și atunci chestia asta, dacă nu o știu, eu consider că da,
 tu ești acolo și mă înțelegi.
 Tu nu înțelegi ce vorbesc.
 Nu ai integrat informația pe care noi o discutăm atunci.
 Ești cu tot o altă fază mentală decât e informația care a
junge la tine.
 Ce efect are? Ce e eficiență are? Zero.
 Nu are niciun rost să discut despre acel subiect.
 Nu fac altceva decât să te fac să îmi spui nu.
 Pentru că tu nu mă asculti.
 Sunt niște reguli care îți spună exact ce înseamnă când o
 persoană se uită într-o parte, ce înseamnă când se uită în
 altă parte și așa mai departe.
 Vrei să vi le dau? Nu mă așteptam, mă aștepta complet.
 Tadam!
 Da, cam asa stiu eu sa desenez.
 Asta e stanga sau e dreapta?
 Hoteriti-va!
 E cel din fata vasta, adica invers.
 Ok.
 E bine asa?
 Nu e bine. Pentru tine e invers.
 Si pentru mine e invers.
 Daca majoritatea vor asa, e ok.
 Facem doua...
 Deci o las asa sau pun stanga aicea?
 Nu contează. Ok. Bine. Fii atent.
 În momentul în care o persoană privește în direcția asta,
 adică...
 Ia, uită-te în direcția aia.
 Cu care o? Cu oamă-n doi.
 Cu ochiul din frunte.
 Sus stânga, creerul tău procesează informații vizuale amint
ite.
 Deci, este un vizual amintit.
 V-A, vizual amintit.
 Când privești în stânga, dar în lateral, spre ureche,
 creierul procesează informații auditive, auditive amintite.
 Când privești în stânga, în jos,
 creerul tău procesează dialog intern.
 Crează dialog intern. Își pune întrebări, își dă răspunsuri
, are dialog intern.
 Sau se mai numește auditiv digital. Dar, mă rog, lasă-l așa
, dialog intern.
 În dreapta sus sunt procesate imagini vizuale construite.
 Adică imaginație.
 În dreapta lateral sunt elemente auditive construite.
 În dreapta jos sunt senzații, emoții, kinestezic.
 Senzații, emoții...
 Nu, kinestezicul e doar amintire.
 Nu pot să procesezi, de exemplu, un gust sau un miros pe
 care nu l-ai simțit niciodată.
 Când îți imaginezi cum vei simți, tu iei de fapt din memor
ie o senzatie și zici că-i despre acel viitor.
 Dar tu o procesezi tot din ce știi deja.
 Deci chinestezicul nu are construit, are doar amintit.
 Hai să ne jucăm un pic.
 Ok?
 Doar că trebuie să stați doi câte doi.
 Eu o să vă pun niște întrebări
 și voi o să vă gândiți la răspuns.
 Iar colegul din fața voastră o să se uite în ce direcție î
mi priviți.
 Atât da tot. Ok?
 Acum, o să facem pe rând, doar ca să vedeți cum se păstreaz
ă ordinea asta.
 Adică prima dată unul o să fie observator, iar celălalt
 exploratorul care îmi răspunde la întrebări.
 Nu vă spun acum toate detaliile, vi le spun după ce facem
 experimentul ăsta, ca să nu vă influențez.
 Dar după aia vă zic cum puteți interpreta tot ceea ce
 observați.
 Ce vreau să faci?
 Vreau să... hai prima dată perechile, să vedem cine cu cine
 lucrează.
 Și alegeți-vă rolul. Pentru prima etapă experimentului,
 cine e observatorul?
 și cine e exploratorul, da?
 Cine nu are pereche, mâna sus.
 Cine nu știe cu cine să lucreze, mâna sus.
 Ok.
 Gata. Puteți să vinți aici.
 Perfect. Ăsta este un experiment pe care nu îl puteți face
 cu ochii închiși.
 Ce să fac?
 Ok. A stabilit cine e observatorul?
 Ce trebuie să facă observatorul?
 Eu o să îți pun întrebări celui la altă, exploratorului.
 Iar observatorul va trebui sa noteze așa, 1-ul,
 si ori sa faca o sageata in directia in care a privit,
 ori sa puna stanga jos, dreapta lateral, sa scrie, cum vret
i voi.
 Adica sa notati directia in care a privit persoana respect
iva,
 ca sa le confrontam la final.
 Bine.
 Ok.
 La început nu o să se zizați exact fiecare nuanță, fiecare
 element, dar o să-l repetăm ca să vedeți cum deveniți exper
ți în a se ziza la ce se gândește celălalt.
 Bun. Liniste.
 Și exploratorii sunt atenți la mine,
 observatorii sunt atenți la explorator.
 Ok?
 Nu. Nu vă uitați la mine.
 Ascultați întrebarea și răspundeți în minte la întrebare.
 Bine.
 Toată lumea înțelește ce aveți de făcut?
 Mai zic o data, mai zic o data, mai zic o data, doar fiți
 atenți, da?
 Stai fața-n față cu colegul tău și vă uitați unul la celăl
alt.
 N-aveți treabă cu mine să întorceți capul.
 Deci, față-n față cu colegul, cine este observator se va u
ita în ochii colegului și va nota ceva pe hârtie.
 Cine este explorator, stând doar cu capul către coleg, doar
 e atent la ce zic eu, că ții eu să-ți pun întrebarea.
 Doar că nu te întorci către mine, că colegul tău trebuie să
-ți vadă privirea.
 Bine, începem.
 Prima întrebare.
 Cum arată perdeaua din camera ta?
 Ok.
 A doua intrebare.
 Amintesteti vocea bunicii tale?
 Dar chiar amintesteti-o, deci nu doar...
 Nu e suficient sa zici, oarecare-i vocea bunicii mele? Ca n
-ai facut.
 Ok?
 A treia întrebare
 Ce ai face dacă ai avea o baghietă magică?
 A patrua întrebare
 Aminteșteți cum se simte gustul de vanilie într-o înghețată
.
 Savurează gustul de vanilie în unei înghețate.
 A cincia întrebare.
 Imaginează-ți un sunet de vioară care se transformă în mior
lăitul unei pisici.
 Ascultă-l.
 Imaginează-ți un polițist îmbrăcat în uniformă roz?
 Ok, suficient. Schimbați rolurile.
 O să vă zic după aia cum interpretăm. Bine?
 Ce? Nu o să fie exact aceleași întrebări.
 Ați schimbat rolurile? Bun, perfect.
 Prima întrebare.
 Prima întrebare.
 Amintește-ți peretele din camera tău.
 Apoi, întrebare. Amintește-ți peretele din camera ta.
 Care vrei tu?
 Intrebare.
 Fredonează-n minte melodia ta preferată.
 A treia.
 Ce parte din lume
 ti-ar placea sa vizitezi si de ce?
 A patru.
 Simte nisipul fierbinte sub talpi.
 A 5-a comanda, a 4-a era cu simte nisipul fierbinte sub tal
pi,
 a 5-a este, asculta un cor de pinguini care canta imnul.
 ...
 Ai mai greu cu pinguinii? Ok, un cor de pisici care cantam,
 nu poftim.
 ...
 Te amintești, Tim, nu?
 Și a șasea...
 Gândește-te la un elefant roz cu aripi mov și cu coadă port
ocalie.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Dacă vrei să faci o reușită, poți să-l scoate.
 Voi scuta-mi.
 Bun.
 Câteva lucruri de clarificat.
 Când ați notat, ați făcut săgeți, ați scris numărul întrebă
rii și săgeata în direcția în care ați văzut că s-a dus priv
irea.
 Ok, bun.
 Puneți acum să știți dacă s-a dus în dreapta acelei perso
ane,
 adică sau în stânga acelei persoane, deci nu dreapta ta și
 stânga ta, să fie acelei persoane, ok?
 Notați-vă doar ca să vă clarificați, pentru că dacă puneți
 doar săgeată, nu știm exact.
 Dar amintiți-vă, dacă s-a dus în colo, asta e dreapta ace
lei persoane sau e stânga acelei persoane?
 Deci dacă săgeata e așa, ea este spre dreapta ta, dar e în
 stânga acelei persoane, corect?
 Bun, hai să vedem, la prima întrebare, direcția în care se
 accesa informația era stânga sus.
 Ați observat asta?
 Ok. La cine nu a fost în stânga sus?
 Ok. Au fost la câteva persoane la care nu a fost în stânga
 sus.
 Care a fost întrebarea? Îți mai amintești?
 Care au fost părdelele? Care erau perețele din camera ta? F
ii atent.
 În ce direcție au privit acele persoane? S-au dus în dreap
ta sus?
 Ori nu le plac perdelele,
 si si-au construit in minte alte perdele, au zis,
 ba, eu astia le vreau, nu-mi plac care le am,
 ori sunt stangace.
 Ajunc si la ea, inca nu.
 Daca s-au uitat fix in ochii tai,
 doar n-ai observat fractiunea de miscare pe care a avut-o
 într-o direcție sau într-alta.
 Nimeni nu stă cu privirea nemişcată. Există o oscilație, do
ar că e foarte scurtă.
 Și trebuie să te întâlnești să observi.
 Hai să vedem mai departe. Mă întorc și comentezi imediat.
 A doua întrebare.
 Direcția trebuia să fie în stânga lateral, spre ureche.
 A doua. A doua.
 La foarte mulți o să ziceți, s-a uitat în sus, în stânga
 sus. Da?
 Care a fost întrebarea?
 Melodia preferată sau vocea bunicii? Da? Ok.
 Fii atent, s-a uitat in stanga sus sau in dreapta sus,
 pentru ca prima data, ca sa poata auzi vocea, a trebuit sa
 acceseze imaginea bunicii ca sa isi poata aminti vocea bun
icii.
 Cine s-a dus direct in stanga lateral, sunt auditivii care
 n-au nevoie sa foloseasca o imagine ca sa proceseze un sun
et.
 Tine-i procesează direct sunete.
 Pentru că tot creierul lor e sunet, sunet, sunet.
 Dar dacă nu ești auditiv, tu trebuie să iei prin ancorare,
 mă duc la imaginea bunicii, mă duc la sentimentul pe care
 mi-l dădea bunica,
 ca să-i pot în pasul 2 asculta vocea.
 Ajunge la voi chestia asta?
 Păi aia e. Vocea bunicii sau melodia referată.
 Dreapta lateral înseamnă că ai cântat-o,
 deci ai modificat ceva la sunetele respective,
 ai scos un instrument, ai adăugat un instrument, ai modific
at melodia.
 Asta înseamnă.
 Ai făcut așa?
 Da.
 La colegă mea a fost un vizual amintit și apoi dialog
 interior.
 A fost cu bunica.
 La bunica. Deci a fost un vizual amintit, adică mi-am amint
it imaginea bunicii și mi-am zis
 da de ce trebuie să fac eu chestia asta?
 De ce trebuie să-mi amintesc vocea bunicii?
 Înțelegeți? Sau ceva de genul
 bă, dar oare o să reușesc?
 Dar oare...
 ce face bunica?
 Nu știu. Am dat exemple.
 de a fost un dialog de genul ăsta,
 la ce mă ajută să știu cu atâta precizie ce-i în mintea ta?
 O să vă zic la final.
 La a treia întrebare,
 trebuia să fie în stânga-jos.
 Unde a fost?
 Zic.
 Unde?
 În dreapta-sus?
 Deci trebuia să fie în stânga-jos și a fost în dreapta-sus?
 Poate stăteai cu capul în jos.
 N-am altă explicație.
 Căre' a fost întrebarea?
 Dacă ai o baghietă magică și ce-am mai zis?
 Dacă vrei să vezi un loc în lume de ce?
 Ok, bun. Fii atent.
 Fii atent.
 Dialogul ăsta e intern.
 Dialogul intern, voi l-ați...
 Ați ajuns la el imaginând un loc dreapta sus.
 Deci nu a fost din amintire, a fost din imaginație.
 Că dacă n-ai fost acolo, de obicei ți-l imaginezi, nu?
 Și după aia ți-ai pus o întrebare, bă, dar de ce?
 Mi-ar plăcea mie să vizitez locul ăla.
 Doar că voiasc nota doar prima direcție, prima etapă a gând
irii.
 Au avut loc mai multe,
 și voi, eu v-am zis oricum doar una, notează doar prima
 direcție.
 Astea, dragii mei, astea ce le identificati, în priviri,
 sunt etape ale gândirii unui om.
 Sunt succesiunea de gânduri care apar în mintea unei perso
ane atunci când zicem, a gândit, se gândește la ceva.
 Asta înseamnă să gândim la ceva.
 crem această procesare de informații care se vede în ochii
 noștri.
 Vă duc mai departe?
 A patra,
 dreapta jos,
 vanilia și nisipul fierbinte.
 Și aici majoritatea se uită în sus.
 Mai ales la aia cu nisipul fierbinte, dar de ce să nu-și
 imagineze marea și un șezlong?
 Aia cu vanilia cum a fost? Ca si acolo poti sa creezi viz
ualul.
 Sa-ti imaginezi inghetata. Cum arata inghetata care ti-a
 imaginat-o de vanilia?
 Era la cornet.
 Cremoasa. Ok. Cremoasa e deja kinestezic, e ok.
 Culoarea untului. Se zisati vizualul cum e accesat?
 Da, dar ca să salivezi, adică să ai reacția chinestezică,
 te folosit de vizual.
 Un chinestezic, de exemplu, nu are nevoie să facă etapa
 asta premergătoare.
 Se duce direct în chineze, zice, mamă, dar cum se simte,
 aroma, aaa, aaa, știi?
 Cineva care nu e chinestezic direct, zice, stai un secund,
 eu trebuie să-mi aduc prima dată în minte imaginea, aaa, și
 acum i-simt gustul.
 Ok?
 Lucrul care e complet ok.
 Doar când târzi un pic viteza de gândire, atât-atât.
 Nu, în sensul că...
 Nu ai cum să te opră...
 Dacă nu ești doar kinestezic, sau nu, altfel spus,
 dacă ești kinestezic, vei fi rapid pe sarcinele kinestezice
.
 Dacă ești auditiv, vei fi rapid pe sarcinele auditive.
 Dacă ești vizual, vei fi rapid pe sarcinele vizuale.
 Altfel, trebuie să procesez
 informația s-o iau din altă parte
 și s-o aduc în stadiu în care am eu nevoie.
 E normal.
 La absolut toti ni se întâmplă.
 Următoarea.
 Miorleitul de pisică care se transforma în vioară.
 Și ce vreau mai zis?
 Corul de pisici care cânta imnu național.
 De pinguini, pisici, ce ați vrut voi.
 Dreapta lateral. Unde v-ati uitat?
 Stanga lateral? Da. Sa stii, cadem foarte multe ori ca sa
 construiesti un sunet, e nevoie sa pornesti de la amintirea
 unui sunet.
 Daca vreau sa iau sunetul mi-or leitul unei pisici sa-l
 transform in sunet de vioara sau invers, nu mai stiu ce am
 zis,
 Păi eu de unde pornesc?
 De la amintirea sunetului original și-l transform.
 Înțelegeți?
 Și ultima...
 Ce ți-am zis să-ți imaginezi?
 Pe Horean uniformă roz.
 și elefant cu arip și cu coadă, portocalie, da.
 Ok. Bun.
 Dreapta sus. Unde v-ați uitat?
 Dreapta sus. Stânga sus.
 Ce ai făcut când te-ai uitat în stânga sus?
 Ai...
 ți-ai amintit un elefant normal sau un polițist normal
 și l-ai colorat.
 Adică în etapă următoare te-ai dus în dreapta cu privirea.
 Ok?
 Aceste direcții îmi sunt esențiale atunci când comunic cu t
ine.
 De ce?
 La ce mă ajută?
 Modul în care eu vorbesc cu tine îl adaptez la unde te uiți
 tu.
 Văd că, nu știu, eu îți vorbesc despre, băi, uite, aș vrea
 săptămâna viitoare să facem proiectul ăsta, să lucrăm pe el
.
 Te uiți în stânga, nu în dreapta, care e despre construcție
 și viitor,
 și o zic, da, e exact așa cum am lucrat în trecut.
 E foarte bine, exact la asta mă gândesc și eu.
 Știi?
 Și văd că te uiți în dreapta jos.
 Deci, îmi imaginez cum te simți acum.
 Și văd că te uiți în dreapta lateral.
 Și zici, nu știu ce auzi în mintea ta, ce îți spui în minte
a ta,
 însă e important să ne orientăm către proiectul ăsta.
 Observați ce fac.
 Pacing pe procesarea informaților din mintea ta.
 În timp ce tu privești în direcții diferite,
 mi-l înțeles că o să faci foarte repede, nu o să faci...
 Mă aștepți pe mine.
 Dar nu contează.
 Nu contează.
 Unele apuc să le verbalizez atunci când tu le faci,
 văd că te-ai uitat încolo,
 Zic, ok, s-a uitat acolo, deci s-a dus a procesat vizual la
 mintit.
 Zic, probabil ca iti amintesti o imagine in care lucram imp
reuna pe proiectul asta.
 Si unul zice, in sinea lui, zice, da, nu o sa verbalizeze,
 dar o sa zic eu, da ma, chiar la asta ma gandeam.
 Cum e asta cand vine vorba de comunicare?
 Creaza cel mai profund raport.
 În momentul în care mă uit la tine și știu, a ok, ai proces
at emoțional informația, văd că te uiț în jos.
 Și zic, perfect, ce vorbesc eu acum cu acest om, omul ăsta
 simte emoții despre asta.
 Ok, are rost să-ți vorbesc despre imagini? O să-ți vorbesc
 de, mama, cum o să ne simțim?
 Și știu că poate că ai emoții și știu că poate te simți ent
uziasmat.
 Dar o să vorbesc despre emoții. Pentru ce? Că te-am văzut
 că ai privit în dreapta jos.
 Ai privit în stânga jos, mă întreb la ce te gândești, ce
 întrebări îți pui în mintea ta.
 Aș vrea să-ți răspund la întrebările alea.
 Nu trebuie să clarific nimic.
 Ba, atâta, dar fii atent, fii atent. Ok, hai să vă explic
 asta cu stângați și dreptaci.
 Deci asta e schema la cei mai mulți dintre oamenii.
 Și acum, unii stângați au inversată.
 Dar doar unii stângați, nu toți stângați.
 Ok?
 Adică foarte puțini oameni au invers schema asta.
 Da, manualul zice, prima dată verifică, calibrează. Cum
 calibrezi?
 Păi, ați observat că unele sunt aproape 100% corecte, exact
, așa cum vi le-am zis.
 Dacă aminteșteți, care e culoarea ta preferată?
 Băi, la culoarea ta preferată, cam îți amintești culoarea.
 Sau, care e o haină preferată de-a ta?
 Îți amintești vizual cum arată.
 Acolo calibrezi, și îți dai seama, dar s-a uitat îndreaptă,
 înseamnă că s-ar putea să fie întoară schema.
 Dacă îl pun să își amintească ceva extrem de simplu, vizual
, ține de amintiri.
 Nu știu, imaginea camerei.
 Trebuie să mă complic să îmi imaginez camera? Nu, ceva ban
al.
 Cum?
 să interpretez greșit?
 Bineînțeles, pe măsură ce exercezi, o să interpretez mai
 corect.
 Ha-ha!
 Nu, nimeni... Nu există să mimezi așa.
 Păi imaginează-ți să vorbesc cu tine și să zic...
 Și cum poți... La fristăriuasă...
 Fristăriuasă, n-ai cum.
 N-ai cum. Ce faci? Stai cu ochii fix într-o direcție.
 Privirea fixă în față înseamnă vizual,
 dar o scilează între construit și amintit.
 Privirea în sus e tot vizual, o scilează între construit și
 amintit.
 Privirea în jos este o oscilație între dialog intern și ch
inestezic,
 dar cu preponderență, dacă vrei, către chinestezic.
 Adică o persoană care privește în jos, de obicei simte.
 Și în funcție de context, de subiect,
 poat să simtă
 pozitiv sau negativ, să simtă
 o emoție care îi dă putere, resurse, sau din contra,
 să intre în depresie.
 Pentru că-l privește în jos, accesează emoții.
 Vă amintiți că la modulul 2 vi-am zis o șmecherie,
 că dacă cineva privește în sus
 își întrerupe emoțiile,
 oare de ce?
 Ia explicați-mi acum.
 se duce de la kinestezic la vizual.
 Înțelegeți? Adică anulează procesările, sau oprește proces
area kinestezicului
 și activează procesarea vizualului.
 Și ziceam, început să văd, brusc m-am luminat.
 Știi? Pentru că privește în sus.
 Ok, cum vi se pare conceptul?
 Asta este ceea ce o sa intalniti in cartile de NLP ca ind
ici de accesare oculari.
 Indici de accesare oculari.
 Il poti folosi strict atunci cand vorbesti face to face cu
 o singura persoana.
 Când sunt mai multe persoane, nu-l mai poți folosi.
 Acum, mici informații despre asta.
 De exemplu, sunt persoane care trec printr-o traumă.
 Trauma implică că o informație, adică o situație,
 situația este ceva exterior, informația sau reprezentarea
 mentală
 mentală acelei situații este ceva interior.
 Deci, o informație rămâne blocată într-o anumită zonă a min
ții mele.
 În momentul în care o persoană care trece prin o traumă, pu
i să se gândească la cea traumă,
 rămâne cu privirea blocată acolo, unde s-a blocat situația
 respectivă.
 Poate să fie pe kinestezic și să nu poate să-și ridice priv
irea,
 Poate să fie pe auditiv, poate să fie pe vizual, să rămână
 efectiv blocat acolo.
 Mă ajută să îmi dau seama dacă există un blocaj. Dacă exist
ă un blocaj al privirei, există și un blocaj mental.
 Deci o privire blocată înseamnă un blocaj mental și emoț
ional al acelei persoane.
 Când mă gândesc la un subiect și pot să-mi mișc privirea în
 mai multe direcții, asta înseamnă că pot să o procesez, să
 o văd din mai multe unghiuri.
 O privire fixă îmi spune că nu prea procesez informația.
 Persoanele, de exemplu, care nu se gândesc foarte mult la
 subiectele din viața lor, vor avea priviri destul de rigide
, destul de fixe.
 Cu cât privirea este mai flexibilă, cu atât de fapt acea
 persoană
 caută semnificații,
 caută să întoarcă subiectul pe toate părțile.
 Dar dacă te duci și vorbești cu cineva care în viața lui nu
 a avut nicio dilemă existențială,
 o să vezi o privire foarte liniștită.
 E liniștită.
 Nu se agita privirea.
 Se ininda, da.
 Tine sus mana, ca atunci o sa te vada colegii cu microfonul
.
 Poți sa furtizi sau sa antrenezi flexibilitatea mentala
 si procesarea evenimentelor prin antrenarea asta?
 Asta face ceea ce se numeste terapia MDR.
 Există o terapie care folosește exact
 amintirea traumei și forțarea mișcărilor ochiilor
 și este considerată cea mai rapidă terapie post-traumatică
 din lume.
 O să facem la Master. La Master vă învăț cum să aplicați M
DR.
 Adică cum să procesați pe voi sau pe alte persoane
 Traume extrem de intense, ca să vă faceți o idee.
 Cu an de zile în urmă am lucrat cu o fată care a trecut
 printr-un viol.
 Și lucrase luni de zile, dacă nu aproape un an de zile,
 cu o terapie clasică.
 Și eu știam pe soră sa.
 Și soră sa m-a rugat și zice, hai, te rog, lucrează tu, do
ar că fata era în altă țară.
 Și am zis, băi, dacă vine aici vreodată, pot să lucrez cu e
a.
 Și a venit, dar trebuia să se și întoarcă în aceeași zi, și
 a stat între două avioane.
 Deci a venit dimineața și după mează a trebuit să plece.
 Deci eu am avut la dispoziție timp să fac o singură ședință
.
 Pentru că știam că am doar timp de o singură ședință, am
 aplicat ce știam că e cel mai
 Intens, cel mai eficient.
 Și am folosit MDR-ul.
 MDR-ul folosește forțarea procesării prin
 aceste schimbări ale privirii.
 De obicei se face o singură sesiune, două pe zi.
 Eu atunci am făcut vreo patru sau cinci.
 Am insistat, știam, da, pauză, am insistat.
 Dar am făcut-o într-o singură zi, toată chestia asta.
 După două săptămâni, fata care de la situația acelui viol
 nu ieșise din casă, avea atacuri de panică,
 după două săptămâni mă sună să-mi zic că și-a găsit de luc
ru.
 Că iasă singură din casă.
 După încă vreo lună, zice, m-am mutat de acasă.
 Și m-am mutat, mi-am făcut o altă relație.
 Și, băi, nu-mi vine să cred cât de repede a funcționat.
 Funcționează aproape instant.
 Am avut foarte multe persoane cu care am lucrat,
 care au trecut prin tragedii, adică pierderea copilului.
 Am lucrat cu o persoană care a omorât un om din greșeală.
 Deci, simțea, zice, băi, îmi vine să mor.
 Făsta accident.
 Dar suferia enorm.
 Nu era deloc vinovat. Adică nici poliția nu e...
 Pociu simplu, greșeală era celuilalt.
 Dar el se simțea vinovat.
 o singură ședință de 5 minute.
 Asta este MDR-ul.
 Asta înseamnă această procesare.
 Ce am făcut eu acum a fost doar să construiesc cu voi
 o bază explicativă pentru ce vom face la Master.
 La Master o să vă dau o metodă, o să vă învăț care-s greș
ele, ce să nu faceți la MDR, ce să faceți...
 Aia e mai profund de un pic.
 Voi, acum, la Practition, trebuie să aveți bazele.
 Eu nu pot să construiesc, să vă dau un L-telelea fără să
 aveți ABC-ul.
 Mai am o întrebare, Michael. De MDR știu, și aia este ghid
ată de către un ghid.
 Da. Tu poți, de exemplu, o persoană care vine la tine și î
ți spune, nu prea pot să-mi accesez amintiri.
 Există o variantă de MDR care poți să o faci singur.
 Ok, bine. Mulțumesc.
 Da.
 Bună, Alexandra sunt.
 Marius, ai spus că se numesc indici de accesare oculari,
 corect?
 Da.
 Mai există și indici de accesare, nu știu, verbal, chinește
zici?
 Nu, nu.
 Lumea NLP-ului a inventat denumiri uneori ciudate și uneori
 pe care le considerăm chiar și greșite.
 Doar că s-au împământenit și au rămas așa.
 Noi vizitam că avem pentru toate simsurile, către un set.
 De exemplu, la submodalități e o întreagă discuție în toată
 lumea,
 dacă e corect să se numească submodalități, pentru că ele
 sunt foarte importante.
 De ce le am denumit subceva, știi?
 Ok.
 Acolo a ridicat cineva mâine înainte.
 Bună, Anca Sânt. Am și o întrebare. Dacă EMDR-ul funcțione
ază atât de rapid,
 de ce nu folosim doar EMDR-ul?
 Știi ce?
 Toată lumea psihoterapiei este...
 Sunt persoane extrem de individualiste, care sunt buni într
-un anumit domeniu
 și care vor să-și construiască propria lor linie
 și vor să o testeze, să o exerseze.
 Eu, de exemplu, deși am EMDR-ul, eu când lucrez...
 Mă rog, nu mai am timp să lucrez, dar când lucram unul la
 unul,
 la mine regula e așa.
 Eu folosesc tehnică de NLP pe care o stăpânesc cel mai puț
in.
 Ca să pot să exersez, să învăț, să o cunosc cel mai bine.
 Deși știu că EMDR-ul e cea mai rapidă, cea mai puternică,
 folosesc altceva.
 Folosesc EMDR-ul doar că nu am în control.
 Adică, de fiecare dată eu vreau să învăț.
 Nu este doar scopul de a te ajuta pe tine să treci repede
 de,
 ci tu trebuie să-mi dai voie să-și învăț cu tine.
 Pentru că altfel nu s-ar fi descoperit niciuna dintre teh
nici.
 Înțelegeți? S-ar fi descoperit doar una simplă, nu știu,
 habarnam, prima,
 tu ți-ar folosi tot doar pe aia.
 Faptul că pot să testez, pot să inovez, asta implică mod
ificări ale tehnicilor.
 Ok, poți să înțelegă asta.
 Nu înseamnă că e 100% etic, dar orice cercetare, orice desc
operire,
 vine din curiositatea cuiva de a aplica și altfel.
 Poate există ceva mai rapid, mai șmecheri decât Emedeleu,
 dar poți să descoperi dacă nu testezi și altceva?
 Înțelegi?
 E adevărat, însă în folosul pacientului care are o trauma.
 Folosul pacientului este în prim plan,
 doar că mai există și după el alți pacienți,
 iar terapeutul trebuie să fie bun.
 Înțelegi?
 Știu că dacă mă pun în postura celui care vine și are nevo
ie de ajutor, mi se pare complet aberant.
 Însă, dacă stau în papucii mei și zic, băi, dar eu, ca să
 învăț, eu trebuie să lucrez cu ce nu știu foarte bine.
 Alea trebuie să le testez, ca să devin mai buni pentru cine
?
 Tot pentru pacientul.
 Înțelegi?
 Ok, mulțumesc frumos.
 Știu că nu te mulțumește răspunsul. Nici pe mine nu m-ar
 mulțumi din postura aceea.
 Știu, sigur.
 Crede-mă, mi-a luat mult ca să o las așa, să mă mulțumească
 cât de cât.
 Deci, înțeleg foarte bine dilema ta.
 Doar că am preferat să-ți răspun sincer.
 Ăsta e adevărul.
 Totdeauna folosesc metoda pe care o știu cel mai puțin.
 Ca să pot să o învăț.
 Da. Multumesc pentru aplase.
 Da. Nu mai stiu.
 Da, aici era, de pe acolo.
 Ridicam semane inainte.
 Situatia in care ochii clipesc foarte, foarte des.
 Clipesc ochii foarte des.
 Care ar fi semnificatia?
 Poate sa fie una strict medicala.
 Nu neaparat totul are niste valente psihologice.
 Poate sa fie una strict medicala.
 poți să clipești des, pentru că nu vrei să vezi ceva
 care poate să fie mental.
 Nu vreau să văd o anumită informație,
 clipi tu des mă ajută, poate, să
 estompez imaginea.
 Sau din contră, nu.
 Sau din contră mă ajută să-mi clarific imaginea.
 Nu știu, trebuie să...
 Când există dubii de genul ăsta, eu de obicei îi întreb.
 Ce înseamnă că clipești foarte des?
 Tot timpul, regula la mine este...
 Fac pe prostul.
 Nu înțeleg.
 Explică-mi și mie, că tu știi cel mai bine.
 Știi? Și atunci...
 Băi, oamenii știu de ce.
 Trebuie doar să le pui întrebarea corectă.
 Eu nu știu de ce clipești foarte des.
 Dar nu clipești foarte des.
 Acum vorbind cu tine, n-ai clipit mai des?
 Mă concentrez foarte tare.
 Să stau cu ochii așa, fixați.
 Ghiște, nu reușește un om să stea foarte concentrat așa.
 Faptul că clipești poate să fie, cum ziceam, fără nicio
 explicație psihologică.
 Nu neapărat.
 Mulțumesc.
 Hai să nu forțăm tot timpul lucrurilor.
 Bună, sunt Ioana.
 Nu am o întrebare.
 Vreau să-ți mulțumesc pentru comanda de mai devreme, cum că
 toți o să facem master.
 Serios am dat comanda asta?
 Da.
 Nu mi-am dat seama, dar mă lauz...
 Sunt mândru singur de mine, știi că am așa ceva.
 Acee tare.
 Da.
 Sunt Alexandra.
 Apropo de întrebarea colegei, Anca, dacă am reținut,
 De regulă, noi mergem la cineva cu autoritate ca să ne rez
olve problema, ca să ne ia problema.
 De regulă, când un coach, cineva care aplică nelepezi sau
 un terapeut rezolvă problema unui client,
 acel tipar se va replica pe alte probleme.
 Și atunci, de regulă, cel care rezolvă problema,
 dacă este ecologic, își pune problema să rezolve tiparul
 și nu specific acea problemă.
 Și atunci, este de datoria acelui care își asuma acea rezol
vare
 să testeze și alte aspecte ale persoanele respective
 care vine spre ghidare rezolvare
 ca să ajute la rezolvarea tipară, ca acel client care are
 problema,
 să identifice cum poate să se vinde celălalt modul profund
 și nu doar să scape de o durere.
 Pe mine, de exemplu, când lucră cu cineva individual, nu mă
 interesează să-i rezolv problema,
 mă interesează să rezolv modul în care a apărut și a gener
at acel om problema.
 Exact, exact. Deci nu e vorba de dăm pilulea ca să scap de
 durere,
 ci mai degrabă un terapeut bun, cum ai spus tu, ajută
 clientul să rezolve cauza unor tipare ca generață.
 Doar că regula asta nu se aplică la situații de genul ăsta
 de stres post-traumatic, la momenti în care ai trecut print
r-un viol.
 Acolo nu e ca și cum ceva din mentalitatea ta trebuie schim
bat, că altfel o să se repete.
 Și atunci, aia sunt preluate un pic diferite.
 Și acolo sunt caunse mai adânci.
 Da, doar nu le discutăm.
 Da, o ultimă întrebare trebuie să trecem mai departe.
 Nu știu la cât trebuie să vă dau pauză.
 Mai am jumat de ora până la pauză? Ok.
 Doar o întrebare rapidă.
 Mareu, sunt te rog să mă ajut să verific o informație.
 Am aflat la un moment dat că la modul de folosirea privirii
,
 dacă am o discuție unul la unul cu cineva
 și privirea merge de la linia uichilor în partea de sus,
 este în zona formală, business genul ăsta,
 dacă merge de la linia ochilor în jos,
 adică nas, gură, să uită el la mine în zona asta,
 merge către zona personală.
 Și atunci pot să evaluez dacă discuția...
 Și dacă privește în jos?
 Adică el să uită la gura mea din ce vorbesc, sau ea.
 Asta înseamnă că o discuție de business
 se duce în zona personală și aș putea să am o informație.
 Mai e adevărată, mai e...
 Da, poate să fie.
 Nu am luat-o în calcul niciodată așa,
 dar da, în momentul în care cineva se uită către buzele
 tale,
 scopul este să se asigure că decodifică foarte bine mesajul
.
 Deci, dacă mă uit la sursa sunetului,
 vreau să înțeleg bine mesajul.
 Dacă mă uit în sus, nu mai sunt atât de interesat de mesaj,
 sunt mai degrabă interesat de contextul în care intră mesaj
ul.
 Vine mesajul într-un anumit context.
 Ok, mersi.
 Câteva tipare lingvistice care induct transa.
 În primul rând, vreau să rețineți că nu doar lingvistic se
 induce transa.
 Deci că, și când închizi ochii și asculți o melodie, tu eș
ti în transă.
 Când conduci și te lași furat de peisaj, ești în transă.
 Mai mult, a fost o situație, citisem cu anii în urmă,
 pe o anumită șosea era o anumită limită de viteză, nu știu
 cât.
 Și șosea era dreaptă,
 ei bine, pe șoseaua aia,
 la o anumită oră sau într-un anumit interval de orar din
 timpul zilei,
 șoferii adormeau și făceau accident.
 Da.
 Și...
 Cum... Păi dreapta joseaua, ce-i apucă pește aici să doarmă
?
 Și ce se întâmpla, de fapt?
 La o anumită oră,
 era soarele într-o anumită poziție
 și erau copaci pe margini a șoselei.
 Când tu mergi cu o anumită viteză,
 lumină umbră, lumină umbră,
 frecvența respectivă înducea starea alfa de transă.
 și băga în somn.
 Dacă se schimba viteza, numai era aceeași frecvență, lumină
-umbră,
 poate era mai lentă, mai rapidă, mai... nu știu cum.
 Și nu mai inducea starea respectivă, alfa.
 Stergătoarele, nu știu cu ce frecvență, dar s-ar putea să
 inducă și ele, nu știu să zic.
 În momentul în care au tăiat copacii de acolo, nimeni nu a
 mai ațipit la volană.
 Puteau și să schimbe viteza, limita de viteza.
 Și obținau același efect, doar că n-au știut, sau cine știe
.
 Nu știu că era fost fază.
 Dar înțelegeți, deci nu doar lingvistic induci transă unei
 persoane, doar prin cuvinte.
 Sitoații, muzica, momentele tale.
 Tu iești în transă în momentele tale în care te duci să te
 culci și te pui pe pat și începi să te relaxezi.
 E transă!
 Nu stai să mă auzi pe mine povestindu-ți de NLP atunci, șt
ii?
 Și totuși într-intr-an. Ba da. Împunc înregistrările.
 Mi-a zis cineva, una dintre fetele din colegele voastre, z
ice, eu adorm cu tine.
 Zic că...
 Ok. Elemente lingvistice care induct transa.
 Cuvintele de legatura sunt importante.
 Si in timp ce dupa, inainte sa...
 Testam?
 și în timp ce vreau să-ți povestesc despre transă,
 și în timp ce îți povestesc despre transă,
 vreau să te gândești că după aceea, îți va fi ușor să te
 relaxezi atât de bine,
 încât înainte nu te-ai fi gândit la asta.
 Se sizați?
 Poezia din formulări și asta se obține doar prin cuvintele
 de legătură.
 Deci, poți să te joci doar cu cuvintele de legătură și înd
uci transa.
 Și înainte, în timp ce, după aceea, ok?
 Cum?
 Nu te ud.
 Da, și eu, încât, da.
 O altă regule este să nu pui punct.
 Și nu știu cât de interesant a fost pentru voi să vorbim
 despre indicii de accesare.
 Eu îi folosesc continuu și în timp ce mă folosesc de ei pot
 să transmit oamenilor mesaje
 în așa fel încât să fie exact pe limba lor, pe procesul lor
 intern din acel moment.
 Și nu contează dacă le explic despre subconștient sau dacă
 fac ancore,
 pentru că e important să înțelegi că tu singur poți să fol
osești aceste metode
 fără să ai dificultăți mai târziu, când vrei să le aplici
 ori pe tine ori pe celălalt.
 Și în timp ce te gândești cât de eficient ai putea să fol
osești acest proces,
 îți dai seama că e suficient ca după aceea să te întorci la
 baze ca să poți să folosești înălpiu exact așa cum ai învăț
at.
 Înțelegi?
 E banale. Deci, oamenii buni, e banale chestiile astea. S
unt banale. Cum?
 Da, Horia le folosește frecven.
 Fac politicienii, folosesc mult limbaj de genul ăsta pentru
 că ce face limbajul ăsta?
 Când nu este punct, vreți să vă și explic de ce se întâmplă
?
 Păi atent, mintea noastră procesează cantități limitate de
 informații.
 Are nevoie de calupuri de informații.
 Punctul reprezintă finalul unui calup.
 Când tu auzi că s-a terminat o propoziție, mintea zice, iau
 propoziția asta și o analizez.
 Și după ai mă duc la următoarea.
 Și capacitatea minții tale, minții noastre, este limitată.
 Poți să procesezi o înumită cantitate, dar nu atât de multă
.
 Tot aștept punctul.
 Și nu îl primesc.
 Și mintea zice, eu nu mai pot, e prea multă informație
 pentru mine, mă opresc.
 Înțelegeți?
 Când sunt cuvinte de legătură, mintea clachează în acțiunea
 ei de a procesa informația, se oprește mintea rațională și
 dă voie, deschide poarta sub conștientului și urmează com
anda.
 Ce comens vream dat eu în timp ce am folosit acuma transa
 asta cu cuvinte de legătură?
 Nici nu le-ai sesizat. Atat de multe erau si adaugate acolo
, inca nu le mai sesizezi.
 Au fost toate despre cat de usor iti iese sa folosesti met
oda.
 Doar ca fiind multe cuvinte, nu le mai observi.
 Si de aia ele devin comanda pentru subconstientul tau.
 Nu trebuie să te lungești atât de mult cât m-am lungit eu,
 este suficient să începi să folosești câteva cuvinte de leg
ătură.
 Pentru că nu poți să știi de unde, anume, își preia o perso
ană comanda.
 E suficient să-ți dai voie să testezi.
 Și în timp ce testezi, o să vezi cât de ușor îți va fi să
 înveți.
 Ați sesizat acum comanda? Am lăsat-o la final ca să o ses
izați mai ușor.
 Care a fost comanda?
 O să-ți fie ușor să înveți.
 Doar că a trebuit ca înainte, înainte de comandă, să fol
osesc limbajul ca să deschid subconștientul.
 Dacă ziceam, o să-ți fie ușor să înveți, era suficient de
 mică încât mintea rațională s-o vadă și zică, ba nu, mie nu
.
 Dar fiind lung fraza, n-ai mai putut sa procesez, ai luat-o
.
 Ai luat-o de bun, ai zis, ok, prea lunga ca sa nu mai gand
esc la ea, lasa-ma.
 Cum?
 Bineinteles.
 Da.
 Ok.
 Deci, cuvintele de legatura sunt un alt element
 pe care vreau sa-l testati, sa-l exersati.
 Exact!
 Deci, când femeile încep să vorbească, vorbații oricum intr
ă în trance ca să se protejeze.
 Știi că se estompează sunetele, tu ești în lumea ta interio
ară, da.
 Trebuie doar să-ți mai rămână posibilitatea, știi, control
ul corților vocale să zici da, dragă.
 Da.
 Ok.
 Hai să luăm alte,
 alte tipare
 lingvistice.
 Fii atent. O să încep cu unele
 de care deja le-am vorbit, ca să fie
 mai ușor să le
 integrăm pe toate.
 Știu că te întrebi
 cât de dificil
 ar putea să fie să
 folosești tu personal aceste
 însă sunt oameni care deja le folosesc.
 Și știu că acele persoane se gândesc cum ar putea să-și îmb
ogățească
 mai mult abilitățile acestea de a folosi aceste tipare.
 Ziceți-mi ce tipar am folosit?
 Citirea gândurilor.
 Citirea gândurilor este o metoda prin care induct transa.
 De ce?
 Nu de acolo vine.
 Pentru că nu sunt adevărate. Nu sunt logice.
 Mintea rațională are nevoie de logică.
 Când se sezează că este ceva care nu poate fi demonstrat
 real cu fapte,
 mintea rațională are două opțiuni.
 Ori să se opună, ori să accepte.
 A se opune înseamnă de fapt, dar de unde știi tu ce gândesc
 eu?
 Adică metamodelul.
 N-ai făcut asta? Te duci pe a doua variantă. Care e a doua
 variantă?
 Acceptarea.
 În momentul în care accept intră în tramsă, pentru că, ne
finu logică, informația nu este procesată de mintea rațional
ă.
 Adică, vă amintiți cele două niveluri de mesaje către minte
a rațională și către subconștient.
 Când un mesaj nu poate fi procesat de mintea raționale, el
 este procesat decât de subconștient.
 E suficient să-i dau minții raționale ori prea mult de mân
care, frazele lungi, să facă indigestie,
 ori să-i dau fraze ilogice, adică să nu aibă cum să le ver
ifice.
 Și în momentul în care ala intră deja subconștientul, se
 deschide și zice, ok, eu accept.
 Că ăsta face subconștientul. El nu analizează, acceptă. M
inte rațională analizează.
 Dacă nu a analizat, s-a deschis poarta subconștientului și
 a intrat în trans.
 Deci, citirea gândurilor.
 Mă bucur că-ți place tehnică asta.
 Simt atat de curiositate din partea voastra, si ma gandesc
 ca de maine deja incepe sa o folositi, nu-i asa?
 O altă... aici ce am făcut? Am folosit două patternuri.
 Mă bucur că-ți place. Ce e? Citirea gândurilor.
 și am încheiat cu nu-i-așa, nu-i-așa, fii atent, există o
 regulă care zici așa.
 Nu pot să nu răspunzi la o întrebare.
 În momentul în care eu te întreb, nu-i-așa, așa e.
 Deci, de fiecare dată când închid o frază, un paragraf cu
 Nu-i așa, îți-induc transa.
 Și e și comandă în funcție de mesajul din frază respectivă.
 Poți să faci cu ușurință lucrul ăsta, nu-i așa?
 Nu, nu poți să-l faci cu ușurință.
 Asta e deja...
 m-am folosit de mental model ca sa opresc.
 Dar oamenii de obicei nu reacționează.
 Nu reacționează, acceptă.
 Atenție!
 Nicio transă hipnotică nu poate fi indusă
 împotriva voinței celuilalt.
 Însă, ce vedeți voi, documentare, filme de genul ăsta,
 și-au dat acordul.
 Vă amintiți cum am zis ieri?
 Ați dat acordul înseamnă
 a veni când cineva
 te întreabă. Vrei să
 treci prin etapele
 astea? Da, ok, aia înseamnă că ți-ai dat
 acordul. Ai ridicat mâna? Da,
 ți-ai dat acordul.
 De exemplu, fii atent. Dacă eu
 fără să știi asta,
 eu zic, mâna sus
 cine vrea să vin aici să fie
 să intre în trănsă.
 În momentul în care tu ai ridica mâna, eu mă uit cine a
 ridicat-o cel mai repede.
 Văd cine a ridicat cel mai repede, știu că acea persoană
 are cea mai mare dorință de a intra în transă.
 Și iau acea persoană.
 Nu o să iau pe cineva care nu ridică mâna.
 Vin-o tu? Nu. Ba, vin-o. Nu, nu vin.
 Ba, vi aici și intri în transă. Nu o să intri în transă.
 Ok?
 Totdeauna intră în transă cu acceptarea mea.
 Doar că transele acestea lingvistice
 suntem așa de obișnuiți cu ele încât noi intrăm oricum în
 transă.
 Știu când nu intri în transă sau ai reticiență.
 Când mesajul vine de la un străin
 care îți transmite senzație de pericol,
 atunci nu intri în transă.
 Dar dacă vine de la o persoană cunoscută, de la un prieten,
 dar cineva cu autoritate, intre in trans.
 Metoda pe care a folosit-o Darren Brown,
 cand dadea banii si zicea, e ok, intra tot aici.
 Exact, da, dar el crea, el crea inainte,
 ii zicea, ce magazin frumos ai.
 Si omul ce zicea, muntumesc, ma bucuri, se bucura.
 Și după aia zicea, e ok.
 Dar întrebarea mea era dacă e oarecum foarte asematoare cu
 nu-i-așa, adică cum bate și pune în transa că e ok.
 Nu, nu, e alt pattern, altă variantă. Asta cu nu-i-așa e un
ul de sine stătător.
 Folosește nu-i-așa dacă vrei să întărești transa. De obicei
 se folosește împreună cu alte metode, împreună cu alte tip
are.
 Vezi, notatul? Merg mai departe?
 Bun.
 Cum?
 Ok.
 Mai spui, te rog, o data, ca nu te-am auzit.
 Nu e asa ca mergem in pauza?
 Da, facem pauza imediat.
 contează să fie la final.
 Deci, e important să fie la finalul propoziției.
 Să rămână ca o întrebare să încheie propoziția.
 Atunci devine comandă.
 Bun.
 Hai să vă mai dau alt tipar.
 Să vă învăț să creați voi cuvinte cu impact hipnotic.
 Oare vă mai amintiți de experimentul ce l-am făcut data tre
cută cu acele cuvinte provenite din verbe?
 Am făcut cu voi?
 Luam verbu și-l transformam în?
 Substantiv. Ok.
 Vă mai amintiți care erau cuvintelele?
 Dați-mi exemple.
 Da, am zis, relația care nu mai funcționează,
 și transformam înapoi în verb,
 de ce oare?
 Ca să nu fie transă. Fii atent.
 Relația nu funcționează, este o transă în care tu ai căzut.
 Propoziția asta ți induce o poveste, o transă.
 E ca și cum îți spune că există relația.
 Relatia nu exista. Exista insa doi oameni care relaționează
.
 Obiectul relația nu există.
 Înțelegeți?
 Și noi vorbim despre relație ca despre ceva care există.
 Și atunci ce am zis?
 Când mintea se lovește de informații care nu există, intră
 în trans.
 De aia e atât de simplu, de exemplu, să creezi concepte din
 astia abstracte, religioase, pentru că oamenii intre
 instant în transa.
 De fiecare dată când vorbești despre ceva ce nu există, o
amenii intră în transa. În transa se simt bine sau în funcț
ie de comenziile pe care le dai,
 simt într-un fel sau altul,
 și au impresia că datorită acelui concept care nu există,
 ei simt lucrul ăla.
 Să simți?
 Gândiți-vă că asta veu spune unul care se duce de sărbător
ile religioase și se le petrece în mănăstire.
 Toate acele concepte sunt concepte psihologice, ne-au nicio
 treabă cu ce e, nu știu, cu spiritualitatea.
 Există o zonă spirituală, dar nu e explicat așa, nu e core
ct explicată, da?
 Mă rog, dar e cu tot o altă poveste.
 Bun, hai să luăm acest pattern.
 Hai să facem o listă de cuvinte.
 Cine mă ajută?
 Care ar fi cuvinte provenite din verbe?
 Iubire, ok.
 Curaj.
 Putere
 Ok
 Experiență
 Valoare
 Ok?
 Nu, las-o de o parte asta
 Lumină
 Ok?
 Joacă
 Adevăr.
 Altceva.
 Încredere.
 Nu? Nu o pun?
 Vreau să construim o trans
 care ne dă resurse.
 Speranță, nu. Speranța, atenție.
 Speranța, cuvântul speranță, are
 presupoziții foarte negative, foarte lipsite de resurse.
 Siguranță, da.
 Fericire.
 Poți să pun evoluție?
 Inspirație, ok?
 Bună stare, da?
 Liniște
 Energie
 Gingășie
 Ok. Succes.
 Succes. Ok?
 Îți destule. Îți destule.
 Să țisați, sunt multe.
 Sunt multe asemenea cuvinte. Bun.
 Fii atent ce aveți de făcut acum.
 Vreau să scrii pe o foaie,
 una, două, trei, maxim, trei convinceri pozitive
 pe care ți-ar plăcea să le ai.
 sau trei resurse de care ai nevoie.
 De exemplu, vreau mai mult incredere, vreau mai mult...
 calm, vreau să...
 pot să mi-ating obiectivele, vreau să fiu sănătos.
 Ok, ceva ce ai tu nevoie.
 Scrizi pe hârtie acolo.
 Scrizi, citezi pentru că îi vei da hârtia colegului
 sau o să-i dictezi colegului să scrii.
 Sunt doar câteva cuvinte.
 Poți să-i dictezi colegului,
 o puneți în aceleași perechi
 ce ați lucrat la exercițiu cu indice oculari,
 și ce aveți de făcut?
 Veți crea o transă la urechia colegului vostru
 în felul următor,
 construind propoziții în care să intre aceste cuvinte
 și în fiecare propoziție, dar din loc în loc, strecurați
 mesajele pe care le vrea colegul să intre în subconștient.
 De exemplu, ah, între propoziții cuvinte de legătură, deci
 nu se închid propozițiile.
 Simți atât a iubire cât nu ai simțit niciodată
 și trăiești o senzație de curaj care îți dă mai multă înc
redere în tine.
 Să zicem că vrea o încredere în mine, ok?
 În timp ce cu putere îți spui am mai multă încredere în
 mine,
 Treci o experiență care crește atât de mult valoarea pe
 care lumina din interiorul tău o joacă în cele mai minunate
 și diafane resurse pe care tu le poți accesa atunci când ai
 mai multă încredere în tine.
 Să sezați?
 Sau vrea ceva să înțeleagă logica?
 N-are nicio logică.
 Dacă ar avea logică, n-ar fi transă.
 N-ar avea puterea de a intra în subconștient.
 E un exemplu ce ți-l am dat eu.
 Bineînțeles că o să ai și între rupe, o să faci și pauze.
 Nu te stresa că există pauze.
 Te duci și continui. Creezi o nouă propoziție.
 Nu trebuie să le faci așa, fără nicio pauză.
 Niciunul aș putea să fac fără nicio pauză cu toate.
 Bun, ve-ați scris?
 Dăi cuvintele, resurse sau convingerile colegului
 și pe rând
 vă apropiați ca și cum v-ați îmbrățișa,
 dar trebuie în așa fel încât să poți să citești
 sau să vezi cuvintele alea
 sau să le ai scrisă pe ceva
 și șoptești la ureche transa.
 Singurul lucru ce mă interesează este ca exploratorul,
 cel care aud de transa trebuie să stea confortabil.
 Adică nu te pui și să dai... așa.
 Ghidul care citește nu mă interesează să stea confortabil.
 Că altfel intru și el în trănsă, nu de alta.
 Deci, ce îi spui colegului să-i introducă în propoziții po
ate să fie o convingere de genul
 sunt o persoană de succes, mă simt relaxat atunci când vor
besc în public.
 Deci, poți să adaugi asemenea mesaje în interiorul acestei
 transe.
 Atenții, e important senzația de confort pe care trebuie să
 o ai când asculti transe.
 Nu începi până nu ai senzația de confort, pentru că altfel
 nu se intri în trans.
 Bun, puteti incepe, cand ati terminat, schimbati rolurile.
 Bineinteles, exploratorul e cu ochii inchis. Asculta doar.
 Ce ai tu nevoie, spui colegului?
 Oameni buni, cred că nu m-am făcut înțeles.
 Am zis, dă-i colegului care îți citește transa ce vrei tu
 să îți citească în transă.
 E logic, nu? Adică nu îți dau ție convingerele de care am
 eu nevoie.
 Folosiți cuvintele ăstea în propoziții. Atenție, nu le sch
imbați forma înapoi în verb.
 să fie exact în forma asta.
 În loc de lumină nu zici?
 Și luminează acum în interiorul tău,
 că l-ai scos din trănsă.
 Așa, începăți, începăți.
 Cine nu are partener, mâna sus.
 Colegii din echipă, uitați-vă prin sală cine nu are part
ener și ajutați să se grupeze.
 Mâna sus cine nu are partener.
 Mai este altcineva care nu are partener?
 Daca nu este altcineva, Adrian, doar ii induci tu transa,
 ta rog, da?
 Si dupa aia, schimbati rolurile.
 Mai e cineva acolo care nu are partener?
 Pai, bate-l pe umar si pune-i partener.
 Muzica
 Încet încet exărsăm.
 Cum a fost?
 Deci scopul nu este sa stiu eu sa invat sa fac transe, v-
ati prins, nu?
 Scopul este sa faceti voi transe, recă...
 Eu mai am un pic si invat!
 Cine imi zice si mie? Mai avem 3 minute pana la pauza,
 chiar 2.
 Asa ca hai sa vedem cine imi zice si mie cum a fost.
 Da, avem un microfon?
 Voi va ziceti unul altu' eu acum a fost, dar vreau si eu sa
 stiu.
 Asa, am sa zic putin mai incet, ca in cet in cet lumea sa
 inceapa sa fie atenta la ce vorbim,
 ca sa nu aiba aceasta, ca sa aiba impresia asta ca pierde
 ceva important.
 Si deci, exercitiul a fost foarte fain, desi un pic complic
at,
 pentru ca este greu sa pastrez continuitatea intre idei si
 sa aiba si o oarecare logica macar pentru tine.
 Și devine foarte sac...
 Adică la început acum este foarte sacadaț.
 Sincer. Dar foarte fain e.
 E normal. E normal. Ok.
 Și am simțit cum încep să intre toate programele alea,
 sau se sedimenteze.
 Și starea de transă, cum ai perceput-o?
 Foarte relaxată, foarte difuză.
 Ok. Perfect. Super. Bun.
 Ține mâna sus, să te vadă... Uite, Andrei duște microfonul.
 Altcineva? Da? Hai să vedem. Începem.
 Vreau să te rog să mă ajut să implementez un program pentru
 mine îmi propun să nu mai acord la a doua șansă.
 Dar nu îmi spune ce nu îți propui. Zic-mi ce îți propui.
 Asta nu știu. Cum să o exprim?
 Ca să nu fie o exprimare negativă.
 Dar de ce ți-ai dorit asta?
 De ce mi-aș dori să nu oferă a doua șansă?
 Exact.
 Pentru că am fost dezamăgită de fiecare dată...
 Ai, și prever să fii amăgită.
 Mă rog, da, au fost...
 S-au...
 S-au repetat greșelile care...
 sau, mă rog...
 Păi, nu clarifică-mă, adică te deranjează că ai fost dezamă
gită?
 Da, am fost...
 Îmi place. Cât de talentă aveți ca să evitați întrebările
 mele?
 De parcă eu vă întreb de curiositate.
 Mai știi ce întrebare am pus?
 Da. Cum să fac să îmi implementez...
 Nu eu am pus întrebarea asta. Întrebarea mea care a fost?
 Dacă am fost dezamăgită. Da, am fost dezamăgită.
 Dar nu asta te-am întrebat.
 Dacă mă deranjează că am fost dezamăgită.
 Da, mă deranjează.
 Și să întâlzi că îți dorești să fii amăgită.
 Și, de fapt, programul constant, cum să fac să mă las amăg
ită?
 Sau ce anume îți dorești?
 Nu știu cum să exprim asta.
 E ca și când îmi zici, nu știu unde vreau să ajung, te rog,
 ghidează-mă.
 Pe unde trebuie să o iau?
 Păi zici-mi unde vrei să ajungi. Ah, nu știu.
 Am făcut niște concesii.
 După ce deja aveam niște dovez
 din partea unor oameni că nu sunt ok.
 Am trecut peste acele episoade și am acordat, așa zis, a
 doua șansă.
 Ok. Dar ai acordat a doua șansă considerând că o persoană o
 să renunțe la nevoia sa pentru nevoia ta.
 O persoană când face o acțiune care ție nu-ți place, o face
 care e o anumită nevoie. Da sau nu?
 Da.
 Ați ascultat?
 Da.
 Deci, când o persoană face o anumită acțiune care ție nu-ți
 place, persoana respectivă are o anumită nevoie și vrea să-
și împlinească acea nevoie.
 Tu ai cerut acelei persoane să renunțe la propria nevoie ca
 să îți o împlinești tu.
 Cum se numește chestia asta? Dacă i-ai dat o denumire, cum
 ai denumit lucrul ăsta?
 Era a doua oară când...
 că nu renunță la propria nevoie pentru nevoia ta.
 Da, după o discuție prealabilă în care...
 A zis că renunță la propria nevoie.
 ... în care îmi înțelegea nevoia mea.
 Sunt de acord, dar tu nu vroiai să-ți o înțeleagă.
 Tu vroiai să-ți împlinească nevoia ta sacrificându-și prop
ria lui nevoie,
 sau ei, nu știu despre cine ei vor.
 Sacrificându-și nevoia sa, tu vrei să te o împlinească a ta
.
 Lucru pe care, atenție, tu nu ești dispusă să îl faci cu
 acea persoană.
 Păi l-am făcut.
 Nu, pentru că tu nu sacrifici nevoia ta
 de a-ți împlini nevoia
 ca să-i dai celuilalt dreptul să-și împlinească nevoia.
 Mai zic odată?
 Deci fii atent. Fii atent.
 Eu vreau ca tu să renunți la nevoia ta și să îmi împlinești
 mie nevoia, că altfel mă simt suferinț.
 Dar eu, eu nu renunț la nevoia mea pentru nevoia ta de a-ți
 împlini nevoile.
 Dar tu fă-o!
 Ajunge la voi ce zic.
 Nu cerem asta în relații în general.
 În general, așa procedăm.
 Tu împlineștem nevoile ca eu să fiu fericit, nu contează că
 asta te face nefericit.
 Important este că mă face pe mine fericit.
 Știi cum era aia? Dacă nu eram nașpa, până la pauză nu avea
 sens.
 Analizează-l un pic, pentru că tu ce ceri aici,
 vine dintr-o rană emoțională pe care tu nu ești dispusă să
 o ți-o vindeci,
 dar îi ceri celuilalt să îți vindece ție rană emoțională.
 Deci tu suferi, pentru că e o rană din care curge sânge,
 metaforic vorbind acolo,
 și tu îi zici celuilalt,
 Eu nu sunt dispus să-mi vindec rana,
 ai grijă să nu cumva să mă doară.
 Celălalt are la rândul său răni și vrea să și le vindec,
 să le împlinească, să se simtă bine,
 dar tu îi zici, rana mea contează,
 nu o să-ți dau a doua șansă să-ți vindești tu rana ta,
 să-ți împlinești tu nevoia ta,
 trebuie doar a mea să mi-o împlinești.
 Și nu mai vreau să-ți dau a doua șansa. Mai păcălit prima o
ară, când ai avut grijă de propriile tale nevoi, de propri
ile tale dorințe, de propriile tale râni.
 Mai păcălit. Dar a doua oară nu o să se mai întâmple. A dou
a oară negligează-ți propriile nevoi și rezolvă-le pe lemele
.
 E cea ce noi numim iubire.
 Doar ca eu o traduc mai romantic, vedeți.
 Nu ma refer neaparat in relatie de cuplu.
 Nu, am dat de exemplu in relatie de cuplu pentru ca proces
ul e același in relatie de cuplu.
 Poate sa fie o relatie de prietenie, de parinte, copil, de
 ce vrei tu.
 Da.
 Analizează de unde vine această nevoie ca celălalt să-și
 negligeze propriile nevoi,
 să le sacrifici, pentru a le proteja pe ale tale.
 Și vezi, dacă nu vine dintr-o rană, care nu e vindecată.
 Pentru că dacă rana ai ar fi vindecată, tu nu ai mai cere
 acel sacrificiu de la o persoană.
 ai gândit cum pot să facă această persoană să nu simtă nici
un sacrificiu
 și să îmi dea atât cât poate să îmi dea fără să se simtă să
răcit emoțional prin ce îmi dă.
 Știi, o persoană poate să îți dea atât sau poate să îți dea
 atât.
 Când tu ești vindecat emoțional, tu te mulțumești cu atât.
 Și zici, mi-e bine, gestul contează.
 Ok?
 Doar analizează. Dacă data viitoare amintești de situația
 asta, lucrăm.
 Dar ai timp până data viitoare să analizezi un pic lucrur
ile, bine?
 Ok.
 Ok, mulțumesc.
 Bun. Mi se șopteste în cas că o să luăm pauză, dar te rog,
 te-am dat microfonul înainte. Spune acum, te rog.
 Bună, sunt Andreea și vă am doar să împărtășesc puțin
 experimenta exercițului.
 Nu am avut curaj să încep. Eu am rugat pe colegul să înceap
ă.
 Așa?
 Și pe parcurs, când a venit rândul meu să ghidesc, mi-am
 dat seama că nu are nicio logică ceea ce spun, dar am zis
 că sunt unde trebuie.
 Ăsta era scopul.
 Da, asta era scopul.
 Și la sfârșit mi-a zis că a fost ok și că s-a simțit foarte
 potent.
 Și tu cum ai simțit când ai fost tu explorator?
 Nu prea mi-am dat voie să mă relaxez.
 Exact, așa trebuie, da.
 Ăsta e scotul meu.
 Dar, da, ajungi și la mine mesajul.
 Mâțumesc mă.
 Bine, mulțumesc și eu.
 Pauză 15 minute?
 Cât?
 20?
 19.
 19 minute pauză.
 19.
 Cu drag.
