 Bună dimineața!
 Bună dimineața!
 Cum simțiți că acum că ați avut timp să exercizi răbdarea
 10 minute?
 Nu? E un context frumos, să știi că poți să exercizi răbd
area
 într-un mod neașteptat.
 Și a fost bine să te uiți 10 minute în plus la mașini de
 drift.
 Adică... Nu? V-am făcut... Mulțumimți de favorul pe care v-
l-am făcut.
 Mă bucur, a fost cu drag din partea mea.
 Nu vreau nimic la schimb, vreau să îndoasă cu roșii atât de
...
 Poftim? Ce-ai zis?
 Ba, început, m-am uitat-o minute, adică...
 Încerc scuze de întârziere.
 N-am mă... Cum?
 Ați venit voi mai devreme, n-am mă... Da, exact.
 Exact.
 Da, exact.
 Începe să fie vizibil, da?
 Mă bucur.
 Cum s-a asezat ziua de ieri?
 De ce, Romeo?
 Telefoanele pe silențios. Romeo mă ignoră brusc?
 De ce Romeo brusc? S-a început să ui pe telefoanele?
 Puneți-vă telefoanele pe silențios. Astăzi e mult mai
 important ca ieri să avem telefoanele pe silențios, nici mă
car pe vibrații.
 Cum s-a asezat ziua de ieri? Sunt curios.
 Și nu e întrebarea la miștiu. Chiar sunt curios.
 Că am fost asa ceva la o bere, am plecat 10, am ajuns 30 și
 mi-am dat niște feedback-uri interesante.
 Sunt curios cum a fost ziua de ieri. Provocatoare? Cum?
 Cum a fost pentru tine?
 Dar tu știa ai jeta, de ce?
 Poți să-ți spui ce ai înțeles din feric, Geta?
 Geta e cum noi de anul trecut, a fost prima genație practic
 să anul trecut.
 Și acum e prin categoria celor de care nu mai scap.
 Și nici nu o să scap.
 Și mă bucur. Ce ai înțeles din feric, Geta, ieri? Că tu șt
iai conceptul.
 Da, știam conceptul.
 Și mi-am dat seama că oricum facem recadrări în fiecare zi,
 doar că nu știm că se numesc recadrări.
 Exact.
 Am înțeles diferit faptul că pot să mă uit la o problemă,
 să o recadrez și, pe de altă parte, să văd beneficiul pe
 mai multe laturi.
 Asta eu doar ma uitam la beneficiu meu strict pe o problema
.
 Acum ma pot uita in diverse unii.
 In ce alte directii sunt si beneficii in acela ta.
 Exact. Si sa pot evalua aici ce beneficiu am.
 Aici ce beneficiu am.
 Mai e un nivel.
 Cine altcineva are un beneficiu din faptul ca eu acum am
 tarit asta usor negativ?
 Da.
 Are sens? Da.
 Sistemic se numeste. Pentru asta ma intamplem.
 sau am un dezavantaj, dar uite, am si un beneficiu, dar
 next level este cine de langa mine, sistemul sau altii din
 jurul meu,
 au un beneficiu pentru ca eu am trecut prin aceasta neplac
ere acum. Are sens?
 E sistemic, deci e bine.
 Da, e foarte bine. Sau ceea ce fac eu, cine are beneficiu?
 Iar, la exercitiu de... nu, de cel cu limitarile,
 Catoate că știam, eu am crezut că nu mai am provocări prea
 mari.
 A ieșit una de acolo de unde chiar nu credeam că...
 Cred că de mai de deep.
 Și a fost așa wow pentru mine și a fost chiar revelator.
 Pentru că acum știu pe ce să lucrez.
 Bravo, excelent. Mulțumesc.
 Bravo pentru atitudinea.
 Atenție la convingerea că eu nu am provocări.
 Atentie!
 Adică dacă ai ajuns să recadrezi totul în care...
 ... în așa fel în care să tu simți că tu nu ai...
 Nu de tine vorbesc!
 Nu, nu, nu! Am altă discuție în cap!
 Grijă!
 Pentru că poate să ajungă să fii o autoiluzionare!
 Cât ești în viață pe planeta asta,
 ai provocări!
 Nu-i...
 Sau te-ai iluminat, una din două!
 Adică...
 Și și atunci, și și atunci, când te-ai iluminat,
 te-ai eliminat, tot sunt lucruri care nu o sa-ti convina.
 Doar le accepti altfel.
 Cum?
 Vezi binele din anul ce rau, da, dar nu seama ca nu apare r
au.
 Sau nu seama ca nu apare frustrarea ca de ce e asa.
 Exact.
 Exact, exact, exact.
 Stai un pic, aveam o restanti la Romeo.
 Ai zis ca...
 Provocator, sau cum ai zis mai devreme, cand ti-ai dat pe
 mod o avion?
 Cum a zis, Iuliana?
 Cum?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 Ai spus?
 E o acordare diferita, dar e o convingere foarte productiva
, dar nu e o recadrare.
 Nu, asta este recadrarea.
 Nu.
 Recadrarea inseamna ploua afara.
 Ce misto, ca o sa ma bucur de merg sub un plou, cum era
 cand eram copil.
 In loc sa zici, baga-mi-as ploua si n-am umbrela.
 Are sens?
 Sau sa caut alta solutie la...
 Sau sa caut alta solutie.
 Ploua afara.
 O sa ma simti sexy pana la servici.
 Nu stiu.
 Asta e exagerat intentional ca sa intelegeti ca poti sa am
 tehnic o recadrare, dar sa nu fii utila.
 Deci nu caut soluția, caut să recadrez săre semnific.
 Din ce un moment pot să privesc fără să schimbe situația,
 dar să o accept mai bine, confortabil sau chiar în favoră
 mea,
 dar fără să schimbe situația.
 La fiecare problema sunt patru soluții înseamnă să schimb
 situația.
 Ceea ce e convingere excelente și sunt de acord cu ea.
 Are sens? Diferența?
 Nu există eșec, există doar feedback.
 E o recadrare.
 Mă nu v-am spus asta la începutul cursului.
 Premiți NLP.
 Nu există ieșechi, există doar feedback. Este o recadrare.
 Pentru că te face să nu mai găsești o eroare, să nu mai e o
 eroare emoțională, ca fiind mamă, frontal, emoțional, vai-
steaua mea, vorbește despre mine.
 Să spui, nu, e doar un feedback.
 E un feedback de ceea ce poți să facă altceva.
 Thomas Edison. Întrebat fiind, cum ați avut răbdare 10.000
 de încercări să inventați Becu?
 Și la spus, nu am avut răbdare 10.000 de ore să inventez be
cu.
 Am găsit 10.000 de metode prin care să nu inventez becu.
 Are sens?
 Asta înseamnă recadraire. Să nu se schimbe situația faptic,
 nu schimb nimic.
 Schimb percepția asupra ceea ce nu se schimbă faptic.
 Al cineva? Te rog, Mândru.
 Am mai ascultat de multe ori cu recadrare asta.
 Și interesant a fost ieri,
 că cel mai tari feedback pentru mine
 este să găsesc oportunități în greșelile pe care le-am fă
cut ce-am spus mai devreme.
 care apropo, a devenit o convingere super puternica pentru
 mine.
 Cum suna?
 Nu exista eroare, exista doar feedback,
 ceea ce, inainte ma limita,
 biciuial, ce sa zic,
 bai, si acum zici, bai,
 se poate si alfel.
 Deci, nu o vedeam inainte,
 scuze, ca e mai usor sa nu o vedem.
 O sa va explic imediat de ce e usor sa nu o vedem.
 Si asta dadea putere.
 și am zis, iau-te, într-adevăr recadrare pentru mine.
 Și încă mai am, deși sunt repetentă și am...
 dar totuși, recadrarea asta am cam tot evitat-o.
 Și nu știam de ce, dar e mișto.
 Interesant cel puțin la mine că atunci când găsesc benefici
ul din spatele provocării,
 Deci are o intenție atât de puternică și de...
 Care înainte prezentau o limită încât mă îndrăgostesc efect
iv de ea.
 Și cu câte duci mai adânc în trams să găsești asta,
 deci e 360 de grade, sferă infinitie puțință.
 Mersi, mersi, Narcisa. Mersi și eu și mersi de încredere.
 Vă mai dau un unghi a recadrării?
 Când ai persoane dificile în viața ta, voi nu aveți.
 Și voi nu sunteți.
 Da?
 Paranteză fiind, vă garantesc că sunteți o persoană dificil
ă pentru cel puțin 50 persoane din viața voastră.
 Vă garantez asta.
 Că VOI sunteți o persoană dificilă pentru cel puțin 50 oam
eni în viața voastră.
 Special partenerul de cuplu.
 Dar rămâne între noi. Nu îi ziceți că am zis eu asta. Rămâ
ne între noi.
 Închidem paranteza.
 Oamenii dificili din viața noastră sunt acolo să ne învețe
 o lecție
 sau să ne facă să ne antrenăm o resurse pe care nu o avem
 suficient.
 Cum sune asta?
 Da sau nu?
 Ați pățit să vă antrenați că vă zvruc că n-ați vrut?
 Cu o persoana dificilă din viața voastră să dezvoltați o ră
bdare, o resurse, un mod de comunicare,
 mai empatic, mai compasionat, I don't know.
 Și brusc persoana să înceteze să mai fie dificilă sau să
 plece din viața voastră?
 La un moment dat, ați pățit asta?
 Deci nu e... Atenție, recadrarea nu înseamnă că e minciună.
 Recadrarea s-ar putea să fie chiar mai adevărată decât ce
 crezi tu că se întâmplă de fapt.
 Și din momentul în care eu mi-am luat această convingere,
 că recadrarea s-a trebat transforma în convingere, cum vă
 spuneam,
 pentru mine oameni dificili din viața mea, inclusiv dacă
 intrenesc la cursuri sau în familie, nu contează,
 Vă dau cuvântul meu de onoare că sunt o invitație la evoluț
ie.
 Pentru mine.
 Și când apare un om dificil în viața mea care mă provoacă,
 contextual sau relațional, că poate în viața mea de mult,
 sau e contextual atunci, unul dificil, sau pe Facebook,
 eu o iau ca o provocare la evoluție,
 dar fac un pas în spate să zic, am resurse să fac asta acum
,
 e în beneficiu meu să fac asta acum, vreau să fac asta acum
, adică nu trebuie.
 Dar știu că-i invitația la Revoluție. Poți să o refuzi.
 Și poți să o amâni.
 Dar știu că nu-i despre el sau ea. Are sens diferență.
 Și în momentul în care începeți să gândiți că oamenii dific
ili din viața voastră vă provoacă
 cu un scop conștient sau nu, că ei nu o fac intenționat.
 Începeți să vă jucați.
 Eu am inclusiv persoane în viața mea, care sunt încă dific
ile pentru mine,
 o să fie mult timp,
 și mă întreb constant, oare azi cum o să mă provoace.
 Oare azi din ce unghi mi-o dă?
 La care nu m-am gândit eu
 să răspun s-o...are sens?
 Și devine fascinant deja
 să văd creativitatea în momentul dintre ori dificili
 dar mă provoca.
 Dar o iau cu jucăușenie, nu mai o iau cu frustrarea.
 Vă dau cuvântul meu că mă amuză,
 deci cu umor, când văd
 bă, ești nebun cum a dat-o pe asta.
 Nici nu m-aș fi gândit.
 Hm, și o iau cu jucăușenie,
 mai am frustrarea?
 Nu, mă amuz.
 E jucăușenie? Mai e dificil?
 Nu. Are sens?
 Recadrarea eficientă care are ca efect instant schimbarea
 emoții.
 Recadrarea eficientă... Așa știi că o ai făcut-o eficientă.
 S-a schimbat emoția.
 Recadrarea ineficientă nu-ți schimbă emoția sau-ți o accent
uează.
 Că mă întreba cineva cum știu că fac o recadrarea eficientă
.
 Ți se schimbă emoția. Nu se schimbă situația.
 Să schimbă emoția.
 Și când să schimbă emoția, să schimbă comportament.
 Și când să schimbă comportament, să schimbă rezultat.
 Și nu te mai deranjează, te amuză,
 sau te provoacă,
 sau ești fascinat de cum...
 Cum o să își dai examenul în dificultatea azi?
 Nu știu.
 Dar nu mai e despre mine.
 Nu mai e despre el, pardon.
 E despre mine. E cum o iau eu.
 El, e treaba lui ce face.
 Corect, de multe ori da, imediat.
 Oamenii dificili sunt provocari.
 Doar ca noi nu le acceptam, pentru ca avem pretentia,
 infantilor de la un punct incolo, naturala de altfel,
 nu eu o vina, si zic ca nu cred in vina,
 avem pretentia ca oamenii sa se comporta asa cum avem noi
 nevoie in limite alabilitatilor noastre de a gestiona.
 Da sau nu?
 Dar asta este un pic de aroganta.
 Dacă omul se comportă altfel decât pot eu să-l gestionez,
 ca are surse ale mele și abilități,
 e un pic de aroganta din partea mea.
 Că dacă el e în afara abilităților mele, el are o problemă.
 Nu, tu ai o limită.
 Exact.
 Bravo. Și spune colegul în față, prin rău mare,
 îl considerăm pe el responsabil
 de emoțiile noastre.
 El fiind dificil îmi crează mie frustrarea.
 Nu e adevărat.
 Tu îți creezi frustrarea comparând în capul tău standardul
 de așteptare la care ai vrea ca el să se realizeze și el nu
 o face.
 Și așa apare furia și frustrarea.
 Tu mă înervezi. Nâți!
 Eu n-am resurse, îți mulțumesc mult, Adrian.
 Eu n-am resurse să gestionez starea ta și comportamentul tă
u actual.
 Prin urmare, eu sunt provocat să cresc.
 A, ai și tu propriile tale lecții și provocări? Sigur că da
, dar nu-i treaba mea.
 Are sens.
 Îmi zic mulțumim la cursuri uneori și în tabele în special,
 în care intrăm și la practitioner, în lucrăm în sala în
 special.
 Mai apare în special la începutul cursului, încă nu suntem
 uniformizati, nu suntem în raport, nu ne știm foarte bine,
 apar conversații dificile.
 Contradicții, ba nu, ba nu te cred, ba n-ai cum, de unde ai
 scos-o, pe ton ridicat uneori.
 99% nu-mi este mereu, 99% eu o iau ca pe o invitatia mea la
 creștere.
 Și zic, hmm, un cursant care încă nu știe că eu o să-l serv
esc pe el, nu l-am convins de ce treaba mea să-l conving.
 Are sens? Asta e atitudinea mea.
 Și vin în pauză după aia alții sau din echipă inclusiv, bă,
 cum ai frate răbdare?
 Cum ai? Că-mi venea s-o întâmplu?
 Inclusiv colegi, de foarte multe ori.
 Și eu răspund exact la fel. Nu e despre el, e despre mine.
 Resursele mele, mai ales ca ghid,
 când sunt finite, încep să fiu provocat.
 El ia oricine ar fi, cu harta lui ei de momentul respectiv,
 îmi arată mie unde sunt resursele mele.
 Și în momentul ăla, eu cresc dacă el se comportă într-un
 fel în care mie nu mi-e confortabil. Are sens.
 Prin urmare, mie îmi plac oamenii care mă provocă. Adică n-
am...
 În sala de curs, în afara sării de curs, am dreptul să nu f
iu ghid. Nu trebuie să intru în recadrări în afara sării de
 curs.
 Imediat, unde mă deranjează cineva sau în orice sens e
 dificil, sau dacă n-am resurse după zi grea, am și o voie
 să mă înervez.
 Adică nu sunt sfânt, nu știu cum să vă explic. Eu știu lucr
uri.
 Am integrat unele din ce stiu, când am integrat tot ce stiu
,
 și chiar dacă am integrat ce stiu din ce pot, din ce stiu,
 uneori nici p-alea nu le folosesc și nu le aplic.
 Că nu am resurse energetice. E în regulă, suntem în regulă,
 e ok, nu suntem sfinți.
 Doar conștientizezi ce se întâmplă, adică observ.
 Atât, e valoros. Este ce v-am spus de la primul modul.
 Observă unde e limita ta, nu trebuie să fie perfect, doar
 să știi unde e.
 Și odată cândva, la un moment dat, vei avea resturse observ
ând-o constant,
 s-o abordezi, s-o elevezi, s-o transformăți, s-o depășești
 cum vrei tu să-i spui.
 Nu trebuie să fiți sinți după cursul ăsta, sau din jurul d
upă orice alt curs,
 dar vorbesc de mine și de cursul ăsta.
 Doar dacă observați unde sunt limitele voastre, eu mi-am fă
cut treaba,
 că aveți o viață voastră să le abordați după aia.
 Și una din aceste limite, din ce observăm comunicare, că
 sunt fascinați de comunicare,
 Este această temă a omului dificil.
 Lasă-l, frate, că știi că e nebun.
 Sau știi cum e ea. Fă, caia că n-ai ce să...
 Nu, avem oameni dificili în viața noastră, în noastră, toți
.
 Bă, de obicei, oamenii dificili din viața noastră
 ne aduc și beneficii pe care nu prea ne concentrăm.
 Că altfel nu ar fi în viața noastră. Nimeni nu e în viața
 noastră să ne facă doar rău.
 Vă garantez.
 În viața noastră, oamenii dificili aduc și benefici,
 pe care nu ne concentram pentru că imediat ne blochează emo
țiile pe care le simțim cu prioritate.
 Frustrare și furie.
 Tocmă v-am spus de unde vin.
 Din așteptarea noastră ca ei să se încaldreze
 în limitele resuselor mele de la conține pe el.
 Dar nu e despre el.
 E despre mine.
 Eu am crescut foarte mult cu oameni dificili.
 Am fost un om dificil.
 Sunt un om dificil în recuperare, ca să zic așa.
 Echipa mea și unii din cei apropiați ar spune că încă nu m-
am recuperat complet.
 Că mai am.
 Și e adevărat.
 Sunt un om dificil încă uneori.
 Eu vorbesc acum de latura
 pentru că știu că sunt și un om dificil uneori,
 îi văd altfel pe ei. Are sens?
 Și atunci, te rog să-ți repeti în minte în momentul ăsta,
 poți să-ți notezi, poți să faci ceva, dar repetă-ți în m
inte.
 Sau vreau să reții și să pui filtru ăsta la un moment dat,
 când mai te întâlnești cu oameni dificili.
 Și eu sunt un om dificil în viața cuiva.
 Și eu sunt un om dificil în viața cuiva.
 Și îți promit că îți va scădea un pic furia și frustrarea,
 că te voi târni cu altul dificil.
 Va apărea un pic de compasione. Un pic de, bă, azi e ziua
 lui de a fi dificil, a mea a fost ieri.
 Ae! Ce să faci? Zi la mulți ani.
 Aici cineva va dat iește rău până asupra și după aia merge
 un pic sus.
 Mi-ai răspuns la întrebarea pe care n-am pus-o.
 Atât de bun sunt.
 Dacă eu...
 Ce fac dacă eu sunt ala difícil?
 Tocmai ți-am spus.
 Deci de aia stăteam acolo liniștită.
 În primul rând recunoști.
 E primul pas pe care noi nu îl facem ca oameni difícili.
 Toți suntem, dar noi vorbim mai doi, ca să simți că e bine.
 Dar toti suntem oameni difícili în viața cuiva.
 primul lucru pe care le avem de făcut ca să încetăm
 și să creștem, să evoluăm, să ne vindecăm, e să acceptăm că
 suntem așa.
 Să zic, băi, eu sunt dificil, uneori.
 Deci, mereu.
 Nu am rezonat la partea aceea cu compasiune.
 Deci, ok, eu știu că sunt un om dificil,
 dar asta nu îmi aduce compasiune când vorbesc din nou cu un
 om dificil.
 Adică, eu nu accept acest dificil.
 Un fel în care îmi vorbești îmi permit să fac o presupune
 că și tu ai mulți oameni dificili în jurul tău.
 Băi, ești nebun.
 N-as fi zis. Deci, a fost la oha asta. Am venit așa din...
 Și am un feeling că tu ai mai mulți oameni dificili în viaț
a taic decât am eu.
 Știi de ce? Pentru că oamenii sunt oglinzi. Nu eseniene și
 vrejele. Nu, oglinzi psihologice.
 Este un principiu al proiectiei.
 Principiu proiectiei înseamnă că avem tendința, nu garantat
ă numărul întotdeauna, să vedem în ceilalți ceea ce nu rec
unoaștem în noi.
 Și funcționează both ways. Funcționează în primul rând,
 unde nu ne convine, pe calități care nu ne convin.
 Ați auzit ce am zis, da? Calități care nu ne convin.
 Și zicem, Ionu-s așa. El e Ionu-s, da? Că stai în pic și de
 gândire și vezi și sub-6, eee, cam ești tu.
 Se multiplică ca în metrics. Deci nu știu ce se întâmplă.
 Și a doua nuanță, atenția proiectii, este că vedem în celăl
alt și lucruri care nu le acceptăm că le avem noi în bine.
 Carizmă, putere, curaj.
 Le vedem în ceilalți
 și nu suntem conștiensi că nu le-am vedea în cele
 dacă n-ar fi în noi.
 E sistemul proiectii.
 O să dezbatem mai întârziu, în etapă următoare.
 Reverind la oameni dificili.
 Cu cât mai mulți oameni dificili ai în viața ta,
 exact.
 Cu atât mai mult înseamnă că nu ai integrat lucrul
 despre tine în săță.
 In urmare, incepe de la tine
 si cu cat mai des interacționezi cu oameni astia dificili,
 ai tai,
 uitate prin filtru si eu sunt la fel,
 fără compasiune.
 Si eu sunt la fel.
 Pai, tocmai ca vreau un pic de compasiune ca altfel.
 Ei, futuna.
 Exact.
 Am inteles.
 Privirea ta mi-a zis asta.
 Vreau un pic de compasiune...
 Un pic.
 În primul și în primul rând, încetează să-i judeci ca fiind
 dificil.
 Pentru că aici te întreb altfel, psihologic invers.
 Tu, când ești dificilă, ce te face să fii dificilă?
 E o decizie?
 Uitați unde privește cei care au făcut indicii de accesare,
 da?
 Ați văzut, da?
 Ce te face pe tine sa fii dificil atunci cand esti dificil?
 Ca ai zis ca esti. Eu de aici as pleca.
 Nu stiu.
 Exact. Niciei nu stiu. Nu e o decizie, esti de acord?
 Iti spun eu ce te face. Ca ne stim, ne recunastem intre noi
. It takes one to know one, stii?
 Râne emoționale.
 Oamenii sunt dificili pentru că au dureri emoționali.
 Oamenii sunt dificili sau se comportă dificil pentru că au
 râne emoționale nevindecate, neconștientizate,
 sau emoții puteri în ce reprimate.
 Și atunci ele ies la suprafață și ne facem să ne comportăm
 dificil pentru că nu sunt conștientizate.
 Un om dificil în realitate este un om foarte rănit.
 Am unu care mi-e parinte.
 Am o familie, am un frate.
 Am in jur oameni, si iubesc din toti fratele meu.
 Pentru ca stiu ca atunci cand se comporta dificil,
 iese la suprafata rana din ei.
 Si atunci au nevoie sa fie iubiti cel mai mult.
 Iubirea nu este cea care o impartasim atunci cand este usor
 sa o facem, pentru ca o merita.
 Iubirea este ceva care nu se intampla.
 Iubirea este reală, este cea pe care o oferim și o împărtăș
im atunci când meritămă cel mai puțin.
 Atitudinea asta în fața unui om care greșește în orice sens
, dacă este una de iubire, atunci e cel mai valoroasă.
 E ușor să iubești pe cineva care merită, corect? E conving
irea mea.
 E extrem de greu să iubești cu adevărat pe cineva care în
 momentul ăla nu merită.
 Imediat.
 Și atunci, uitându-te în spate, întreabă-te pe tine.
 Ce te doare pe tine când ești dificil?
 Difficilă.
 Ce îți lipsește atunci când ești dificilă?
 Pentru că ghișce într-un mod sau altul similar la fel și l
or.
 Și atunci când o să pot să observi în tine ce te doare pe t
ine,
 ce îți lipsește ție, ce te frustrează, ce te înfurie,
 ce te înfuri, e pe tine interior vorbind, când ești dificil
ă,
 și acceptând că e un dat, nu e o vină,
 procesul tău terapeutic de vin de care e treaba ta,
 vei putea să ai un pic de compasione, ca pilot automat,
 nu ca decizie, va apărea automat această compasione,
 pentru că știi că același proces dificil l-au și de făcut.
 Doar că ei nu îți conștienzi de asta, tu ești un pas în faț
ă.
 Ce simți acum?
 Cred că a venit un pic de...
 pe pilot automat de compasiune, un pic.
 Exact asta ți-am spus.
 Deci, compasioana nu e decizie.
 Compasioana este o consecință a procesului tău intern,
 emoțional, de maturizare și de conștientizare, propriu la
 utare dureri.
 Pe care le vezi în ceilalți,
 compasioana e consecință, nu e decizie.
 E o abilitate, poate, uneori, dar nu e decizie.
 E o consecință. Bravo!
 Și cum se simte să ai un pic de compasioan pentru oameni
 dificili din viața ta?
 Pai, duce un pic din ideea mea, de a nu fi...
 că sunt un om rău, zi?
 Interesant că am întrebat tot despre ei, ați zis an?
 Și ea mi-a răspuns despre?
 Egoist?
 Nu.
 Revelator, aș putea să spun.
 Pentru că din punctul meu de vedere, tocmai ți-ai dat seama
 că tu nu ești un om rău
 și mi-ai și spus, fără să-mi spui, că până acum te consider
ai un om rău.
 Ce înseamnă pentru mine că s-a schimbat un pic o învingerea
 asta?
 A fost încă un răspunț anticipat la faptul că eu fac recadr
ări,
 dar recadrări care mi arate că sunt un om rău și iarăși mi-
e răspunță mai întâi de...
 Și care era întrebarea la care am răspuns?
 Nu a fost o întrebare la care mi-ai răspuns, mi-ai dat o
 soluție.
 Adică, nu știu, m-ai putut convinge că pot să fac și genul
 celălalt de recadre ale pe care mine doresc.
 Adică pe care le caută toată lumea.
 Poți, poți, poți.
 Și mai crezi că ești un om rău?
 Stai să se ibească prima ocazie în care să arăt și să mă
 convinc.
 Mai cred acum, lasă-mă cu...
 Nu.
 Din punctul meu de vedere, asta e cea mai mare beneficiu la
 discuția noastră.
 Deși eu nu știam că ai convingerea asta,
 mi-ai zis-o că s-a schimbat abia spre finalul discuției no
astre.
 Ceea ce din punctul meu de vedere e cea mai mare beneficiu
 pentru tine
 și mă bucur cât mă sumească mai rău să te sprijin.
 Nu aș fi vrut să te știu sau să-mi spui vreodată că ai avut
 convenții,
 Deci azi vedem că ești un om rău. Nu există oameni răi. Ex
istă oameni răniți.
 Există oameni ignoranți, nu știu că nu știu. Atenție, ignor
anța nu înseamnă prostie.
 Când zic ignoranță, înseamnă proști sau inferiori. Nu știu
 că nu știu.
 Și există oameni rătăciți. Există oameni dezequilibrați, ca
 resurse. Asta înseamnă dezequilibrați.
 Nu știu că n-am resurse, și nici n-am resurse.
 Dar nu există oameni răi.
 Există părți din noi rănite, neintegrate și neivindecate.
 Are sens?
 Nu cu tine am lucrat și pe vinovăție?
 Cum mai e?
 Nu...
 Noi doi am lucrat în față, noi doi, nu?
 Mimor e bunam.
 Mi-a venit un flash acum.
 Serios, nu mi-am dat seama pana acum o secunda.
 Mi-a venit un flash
 si mi-a zis, ba, dar noi am mai lucrat.
 Cum e cu vinovatia?
 Nu, nu ne-am mai intalnit.
 Nu vați mai intalnit?
 Imi aduce aminte in cuata cat timp ai purtat-o cu tine.
 Am 47 de ani.
 Ai 47 de ani?
 Sau ai purtat-o 47 de ani?
 Nu am știut cum e să fii fără ea.
 Timp de 4-7 de ani tu nu ai știut cum să treci fără vinovăț
ie.
 Și acum nu te-ai mai întâlnit cu ea de 3 module de când am
 lucrat.
 Și mai am să-ți fac o mărturisire.
 Provocarea mea să fac cursul de practitioner-uri a fost tu.
 Pățez des, nu știu cum să spun.
 Mulțumesc.
 În ce sens am fost provocărea ta? Că sunt curios.
 M-a ienervat.
 Fii atent, nici nu mă ui la ei, nici nu mă ui la ei. Mâna s
-o și ne-a simțit la fel.
 Uite-te în jur.
 E regulă, se numește proiectie.
 Eu știu că sunt incomod în felul în care vorbesc,
 explic, mă comport,
 și îți promic că o să o fac fix la fel de acum în cogă.
 Mulțumesc. De ce? De ce?
 Pentru că în modul în care eu explic, mă comport și fac
 training,
 este foarte aproape de cum sunt eu cu adevărat.
 Și atunci eu am foarte puțin energie de consumat ca să pară
 în vreun fel.
 Maxim trebuie să mă abțin să înjur.
 Maxim.
 Că eu aș dă o mai pără autentic, așa vorba l-o micuțul.
 Dar știu că na, unilor sunt copii pânța, la unii sunt mai
 mimose,
 nu pot să fiu chiar autentic.
 În rest, cum îți explic și predau, așa sunt în viața reală.
 Și atunci, cumva, n-am o mască de protejat când ies din sal
ă.
 Dar ironia este că foarte mulți oameni, la început, când nu
 mă cunosc încă,
 proiectează pe mine ceva reprimat din ei.
 Și ironia și mai mare, și îți mulțumesc pentru asta,
 este că acești oameni care au curaj să vină totuși către
 mine, să aibă răbdare, curiositate,
 hai mă să văd ce poate arogantul ăsta,
 nu devin și cei mai apropiați și care mă iubește mai mult d
upă aia.
 E, n-ai zis ce-i cap.
 Dar sunt foarte curios.
 Și aș vrea să recomand o altă carte
 care la rândul ei a fost recomandată de Cătegab urmate
 într-un podcast care se cheamă The Drama of a Gifted Child.
 Interesant. The Drama of a Gifted Child.
 Și pe care eu am citit o mare parte din ea plângând.
 Aș vrea să-i dau un răspuns ei și e o recomandă pentru ea
 și pentru restul colegilor.
 În momentul în care am înțeles rănile pe care ni le
 transmitem transgeneracional
 și am putut să înțeleg părinții și să ieri, a venit cu mult
ă ușurare.
 Iar asta cu mirroring-ul, eu fac două exerciții. Fac journ
aling și de fiecare dată când mă enervează cineva, pun pic
 suple foaie și începe să curgă.
 Băi! Așa ești și tu!
 Iar al doilea, tot de mirroring pe care am început să îl
 fac de curând,
 când simt nevoia să spun ceva...
 ...cureț, mă duc și îmi spun în oglindă.
 Ai grijă aici.
 În momentul ăla vine cu...
 Am zis atât.
 E... contează mult nuanța.
 Da, da, da.
 Bravo! Curaj! Bravo!
 Îți mulțumesc la vrețu'.
 Mersi mult de tot.
 Acolo, Andra, aveai puiva să dai?
 Este un weekend foarte intens, ok?
 Merge, o să mergă imediat.
 Cred că nu-i deschis, Andra. Te uiți tu din nou, te rog?
 Stai un pic, stai un pic, dracu' meu.
 Am început de la o provocare lansată vineri,
 dus într-o limitare ieri, la invitația ta,
 și trezindu-mă dimineață cu un pic de claritate.
 Poți să-mi dai mai multe detalii, că nu mi-a duce aminteul
 să fi întâmplat astea până aici.
 Provocarea...
 În primul rând că sunt din categoria celor care nu au
 provocări.
 Ah, sigur.
 Adică...
 Sigur.
 Și brusc, iată cum lucrurile mi-au demonstrat altfel.
 Sunt într-un moment în care găsesc dificil să mă conectez
 și să vorbesc cu fica adolescentă.
 Ok.
 Sunt în acel punct în care practic îmi vine să spun
 constant, fac-i-t.
 Înțeleg.
 Înțeleg? E un sentiment uman.
 Tut-en-mă-ta!
 Adică...
 Ceea ce ar fi ironic, adică...
 Da, exact!
 Exact!
 Și mi-aș dori foarte tare să o spun chiar ei.
 Ok.
 Scuze.
 Meneze-vă.
 Și ieri am lansat-o ca o limitare, adică așa a sunat.
 Nu pot să.
 Cu ajutorul vostru,
 a experiențelor pe care voi le împărtășiți aici,
 am căpătat un pic de claritate
 în sensul în care aici m-a dus o convingere.
 Convingerea care rulează în capul meu este că
 și îmi cer scuze celor care sunt la vârstă adolescenței,
 Pe lângă că nu-mi plac adoleştenții,
 sunt enervanți, mă sperie.
 I kind of hate them.
 Și ghise.
 Am o adoleştientă acasă.
 Care nu seamănă cu...
 Nu.
 Și m-am trezit dimineață.
 cu transformarea,
 a ceea ce eu vedeam ca limitare ieri,
 într-o întrebare,
 și cum fac să nu,
 și într-un obiectiv,
 care sunt așa,
 comunic, mă conectești și comunic eficient cu fica mea.
 Ok.
 Și acum pun pe hârtie o strategie prin care tot ce se
 presupune că ar fi trebuit să asimilez până la acest moment
 în urma întâlnirelor cu voi,
 să se transforme în practică.
 Ok. Poți să-mi dai un exemplu de ceva ce ar fi trebuit să
 asimileze și nu s-a transformat în practică?
 ...
 Am tehnici la îndemână
 și nu le folosesc.
 Pentru că?
 Pentru că este foarte comod.
 Ah, ok.
 Să...
 Doar să-mi dau seama că e foarte ușor să-ți dai seama.
 Nu, nu e ușor.
 A început să vină ușor să-mi dau seama.
 Să-mi a-hauri.
 Să-ți dai seama ce ai putea să faci diferit și să nu o faci
.
 Deci practic, ce aud eu, dacă aud corect, este mai confort
abil să-mi dau seama ce ar putea să fac diferit să nu o fac
 decât să-mi schimb relația cu adoreștea mea. Are sens.
 Cam așa, da.
 Pentru că...
 Pentru că acum...
 Am mai avut o realizare.
 Pentru că asta o să o să o reviască și pe tine și pe tine,
 nu când va ajunge și matura.
 Și anume aceea că auzi în vârstele celor din sală
 că sunt la vârsta asta, adică am 47 de ani,
 eu nu mă simt ca la 47 de ani,
 eu mă simt ca la 14.
 Eu sunt la 17, da, suntem acolo.
 Ok.
 Da, exact.
 I got you.
 Cum ar fi? Mie nu-mi place de mine.
 Asta e asta, mău-sta din eaure.
 Deci tu ești la cât?
 La 14.
 Oricum am mai crescut, că acum câțiva ani eram la 10.
 E regul. Zic două chestii.
 Unul la mână. Majoritatea oameni,
 în majoritate covârșitoare,
 sunt maximi adolescenți.
 În funcție vederei emoțională.
 Majoritatea covârșitoare,
 inclusiv oamenii politici,
 ce vrei tu, șmecheri.
 Maxim adoleşență emoțională.
 Asta spun că ceva gen nu o să recunoască nimeni vreodată,
 ei nu, alții de-alea. Maxim. Inclusive eu.
 Dar ce aud eu cu mai multă importanță decât ce i-am spus
 din eauri este că
 tu nu ai o problemă cu adoleşenta de fită.
 Tu ai un mod de comunicare ineficient deocamdată cu adoleş
enta din tine.
 Și întrebarea mea este, oare, cât de dificil ai fost tu, în
 adolescența ta reală?
 Oh!
 Oh! Dă-mi voi!
 Asta este partea extrem de greu de procesat.
 Părinții mei nu m-au îngrădit deloc.
 Stai un pic, stai un pic. 3, ați zis greu de procesat, da?
 Încă?
 3, 2, 1, bine că nu e imposibil.
 Bine că nu e imposibil, așa, gata, am recadrat-o.
 Am dificultății în recadrare.
 Încă.
 Vin dintr-o familie în care aparent părinții mi-au dat toat
ă libertatea de a greși, de a mă exprima, de a whatever.
 Din păcate pentru copii...
 Iar eu am văzut-o altfel.
 Exact, pentru că din păcate pentru copii...
 Am văzut-o ca o nepăsare.
 Exact.
 Libertatea pentru copii dată de unii părinți, conștient sau
 inconștient, pentru copii înseamnă
 nu-i pasă de mine, sunt singură,
 așa că măcar să fac ce vreau și să atrag atenția prin a fi
 dificil,
 dacă nu pot să primesc atenția lui prin grijă lui.
 Are sens?
 Copiii nu au nevoie de libertate totală.
 Copiii au nevoie de educație, disciplină, reguli,
 susținere și libertate de a-și gestiona învăța și observa
 propriile limite.
 Dar nu libertatea totală.
 Părinții nu sunt făcu să fie prietenii copiilor.
 Părinții sunt făcu să fie părinții copiilor.
 Un prieten îți respectă libertatea.
 Un părinte se o impune până la o limită,
 pentru că el este în rolul de matur, ar trebui să fie,
 iar asta înseamnă să-ți acord de o atenție,
 explicându-ți despre aceste reguli și limite.
 Iar această atenție, uneori, părinții, confuzând, din nou,
 nu sunt părinți, nu vreau să credeți că vorbesc, că gata, m
ăi, nu.
 Și nu vorbesc nici din cărți.
 Am mulți copii în jurul meu, de la nepoți, la prietenii pri
etenilor mei, cu care îmi înțelege fantastica.
 Și am fost și eu un adolescent la fel.
 Cu un grad de libertate nu atât de mare, dar mare.
 Înțeleg ce îmi spui și mă bucur și apreciez că îți dai se
ama că e vorba de
 retrăirea adolescenței tale dintr-un unghi în care acum po
ți să oferi fetei tale ce nu ți-au oferit nimeniție.
 Multumesc!
 Și în ultima revelație a zilei, a dimineții încă, în Sanct
iazia,
 Ziua e lungă.
 este că...
 Stai că-m uitat-o!
 E regulă.
 O să vină imediat.
 Este că...
 Apropo de ceea ce consider eu că este dificil în comunic
area cu ea
 cu ea și deci în comunicarea cu mine,
 evident.
 Este o oportunitate
 de a crește.
 Fără dubiu.
 Iar relația mea cu copilul meu prim,
 primul meu copil,
 îhî.
 este,
 a fost, este și sunt convinsă că va fi,
 doar o oportunitate de a crește.
 Întotdeauna copiii sunt în viața părinților
 ca să îi provoace la creștere și evoluție.
 Primul cu atât mai mult.
 Fără dubiu.
 Fără niciun dubiu.
 Fără niciun dubiu.
 Bravo.
 Mulțumesc, mătiiu.
 Mulțumesc, mătiiu.
 Mulțumesc.
 În față...
 Bună dimineața, Andreea.
 Mândru. Ciao.
 Mi-ai clarificat foarte mult un lucru care îmi să te anim
inte prin afilmația de mai devreme că
 o recreadare eficientă este cea care îți schimbă emoția.
 Pentru că am avut la un moment dat o situație care m-a trig
ăruit foarte puternic emoțional.
 Am crezut că am recadrat-o în cadrul terapeutii chiar,
 deci sub supravegărea unui specialist.
 și totuși de câte ori revizitam în minte momentul.
 Emoția era aceeași.
 Da, emoția era aceeași.
 Știai cum trebuie să te simți, dar nu te simți ai.
 Exact.
 Este nevoie, întrebarea mea, este nevoie să recreezi cadrul
 respectiv
 ca să recadre situația.
 Este suficient să o faci la nivel cognitiv, poate mai efic
ient?
 Nu, e suficient să o faci la nivel cognitiv cât timp o faci
 convinsă,
 nu o faci că sună bine.
 Pentru că noi tot știm că sună bine
 Să zicem, ai răbdare.
 Ai răbdare.
 Nu? Ni se zice sau zice nici unul dintre-unii alți, dar ai
 răbdare.
 Sau, una care de obicei are efectul opus, o spun, calmează-
te.
 Mie când îți spune ceva, calmează-te, îi cașca un... îmi dă
 un shoot direct,
 în cald!
 Deci cognitive, știm toți ce să facem sau ce ar trebui să
 simțim.
 Atunci cum faci recadrare? Acum nu crezi pe recadrare?
 Deschisa complet, deschisa complet, nu doar la nivel
 rational sa afli cum sa-ti descrii in cuvinte mai elevate
 provocarea.
 Ok.
 Si deschisa inclusiv emotionala, la modul, ba, eu vreau o
 solutie.
 De obicei in terapie, dar din nou, nu e general valabil, la
 inceput cel putin,
 Căutăm vinovați.
 Sunt aici câți psihoterapii sau psiholoși?
 Mâna sus.
 Mă înșel? Da sau nu?
 La început, oamenii caută vinovați, când vin în terapie?
 Caută, nu toți, am zis,
 dar vin să spună că altul are o problemă.
 Asta faci la nivel cognitiv,
 diferența între o recadrare eficientă și...
 Doar că în cazul meu, vinovatul eram eu.
 Și știam asta.
 În cucoa și mai e fit.
 Și tu ești obișnuită să te iubești, să vorbești bine.
 Te iubești, să vorbești bine, frumos este pe tine.
 Da, foarte.
 Ah, ok. Vezi?
 O recadrare care îți schimbă emoția este una pe care îți
 dai voie să o crezi.
 Cea pe care o faci doar cognitiv și rațională este doar una
 care sună bine, dar tu nu o crezi. Emocional.
 Nu îi dai voie. Are sens?
 Deci flexibilitatea și deschiderea în a accepta o recadrare
 face diferența.
 Abilitatea de a face o recadrare.
 La momentul respectiv, stiam ca e recadrare pentru ca spus
eti terapeutul ca este recadrare, acum am intelegi ce inseam
na refa-brecadrare.
 Temera mea era ca singura varianta in care eu chiar pot sa
 schimb emotia e sa ma duc in contextul respectiv ceea ce nu
 pot sa zic ca ma mai speri la fel de tare, dar imi crea o
 foarte mare dificultate.
 Perfect, bravo! E o metoda foarte eficienta sa te duci
 hypnotic daca poti, nu fizic.
 Fizic, am crezut ca fizic trebuie sa ma expun.
 Aia e o variantă.
 E o variantă.
 E desensibilizare.
 Știi?
 E o variantă.
 O variantă preferată de mine este hipnotic.
 Transa.
 Te întorci înapoi în transa în momentul respectiv, o recad
rezi, adaugi resurse, că poți să schimți ce vrei tu în tr
ansa.
 Emocional vezi ce simți diferit, te întorci și îți vezi de-
atia viață.
 Și subconștientul a făcut update.
 Historic nu se schimbă nimic.
 Emocional se îmbogățește.
 Poți să vă dau o recadrare care o să vă usture un pic și î
mi pare rău că este ușor dură,
 dar e reală și am acordul femei de la care o știu.
 Mulțumesc, pe la ziua.
 Îți mulțumesc și eu. Am o prietenă, cred că v-am mai spus,
 nu sunt sigur, am spus online.
 Am o prietenă foarte bună, foarte bună.
 Psiholog, clinician, psihoterapeut cu experiență mare.
 O femeie tânără, frumoasă, 47-48 de ani, puternic.
 Care are o fată, superbă.
 fata care a venit în viața ei prin viol.
 Prin viol.
 Prietena mea, de care vă spun, la o vârstă foarte fraged, a
 fost violat.
 Rezultatul acelui act abominabil
 a fost o sarcină.
 Sarcină a iesat transformat în copilul ei,
 copil la care, într-o discuție și, cred că, la un curs eram
,
 mi-a zis că atât de minune e adus în viață,
 și atât de mult o iube, și atât de conectate sunt,
 și atât de mult se iubesc reciproc și atât de frumoas se au
,
 încă n-ar face nimic diferit.
 Pentru că așa au obținut-o.
 Are sens?
 Jua copa asta.
 Zic că a fost drău ce s-a întâmplat.
 Pentru că dacă din nou faci cadru mic,
 eu i-aș rupe degetele
 acelui individ.
 Mai ales că a fost ofițer, că a fost...
 La modul... nu știu dacă aș zâmbi.
 Psihopatic, un pic.
 Dar gândăște-te la ea, după 20 de ani.
 Are 4-o-șapte, fată are 18 sau 20, nu știu exact,
 și au o relație superbă.
 Bă, superbă, deci mai intensă, mai conectată, mai frumoasă,
 decât multe alte relații mamăfică.
 Și mi-a spus, n-aș face nimic diferit dacă ar înțena că o
 pierd.
 Asta e recadrarea supremul.
 A te concentra, nu se schimba istoric din nou.
 Evident, a lucrat pe momentul traumatizant.
 A lucrat terapeutic, altfel nu ar fi si psiholog, dar ar fi
 culm.
 Dar la 20 de ani distanta, si am acceptat ei sa spun asta.
 Noi imi dau numele, e mod evident, dar am primit acceptat
 ei sa dau o impartasire asta,
 sa inspire pe cine are nevoie.
 Ea este super împăcată, o să usture, recunoscătoare că s-a
 întâmplat fix așa pentru că are minunea aia de copil în via
ța ei.
 Are sens? Contrazici-o tu. Spune-ai tu că i s-a întâmplat
 ceva rău în viață. Spune-ai tu că ar trebui să regrete.
 Că a făcut și asta, sunt absolut cum mi-ar spus, au fost
 etape de șoc, de durere, de traumă, natural, e normal.
 Spune-i tu că cu minunea de copil în viața ea ar trebui să
 regrette ce s-a întâmplat.
 Și m-a închis pe mine ca bărbat, adică mi-a dat...
 Cum, frate?
 Aia putere.
 Și deschidere emoțională, și flexibilitate mentală și emoț
ională.
 Sa zici, ba, ce mi s-a intamplat mie bine ca mi s-a intam
plat asta rau?
 Si este nivelul suprem, eu nu stiu, sa concep ceva mai put
ernic de atat.
 Are sens?
 Cum vi se pare asta?
 Asta e viata.
 Adica in etape de genul asta, du-te si vezi.
 Din ce unghi nu privesc?
 Te rog Vlad, dacă văd bine.
 Da, salută. Mersi frumos.
 Ceea ce ai lucrat mai devreme cu colega noastră
 și practic ce ai spus legat de oamenii dificili
 care sunt în viața noastră pentru a ne, mă rog, învăța o le
cție,
 a creat o mică, să zic așa nu știu, provocare interioră,
 emoție, cum să-i spun,
 legat de o afirmație pe care am auzit-o destul de deși,
 cred că am auzit-o și de la tine sau de la Marius,
 într-un context legat de faptul că nu avem de ce să stăm
 într-o relație, fie că vorbim de relație profesională,
 fie că vorbim de relație personală cu niște oameni toxic,
 pe care îi considerăm toxic.
 A creat o mică contradicție și o mică capă-n cap ce două af
irmați.
 de acord cu ambele afirmați, îți mulțumesc mult că ai ridic
at-o, Vlad.
 Ceea ce vă spun și vă împărtășești, eu și Mară, dar vorbesc
 în numele meu,
 nu înseamnă că e general valabil.
 Deci faptul că acum ați învățat recadrarea nu înseamnă că
 trebuie să recadrați totul
 ce nu merge în viața voastră, ce e dureroz, sau alți oameni
 care sunt toxici în viața voastră,
 trebuie recadrați. Aia este o exagerare.
 Unii oameni, dacă vorbim, atenție de categoria de toxici.
 Pot fi recadrati in timp ce ele fac cu mana.
 Nu se anureaza una pe alta.
 De multe ori vin si spun si am spus-o si pe Facebook in ult
imele vreme, video,
 iti meriti partenerul de cuplu.
 Ba, il meriti.
 La tu, cine esti tu, a atras pe cine este el, voi impreuna
 va apasati pe butoane emotionale si iti invita sa crestele.
 Asta nu inseamna.
 că dacă îl meriți psihologic că asta-i atras, trebuie să și
 rămâi dacă e toxic, dureros, violent, agresiv sau mai știu
 eu ce alte probleme.
 Exclus!
 Eu mă refer la conștientizarea că e despre tine relația cu
 el, nu e doar cu el sau ea, nu e doar el sau ea de vină, e
 și despre tine,
 dar în un secund an care trecem pragu de la provocare psih
ologică la toxicitate și doamne feriește pericol fizic, te
 pup din mers.
 Are sens?
 Ați luat lecția dintr-o relație, nu presupunea rămâne în
 acea relație permanent doar pentru că, a, mai am de recad
rat.
 Vă zic constant, nu există, și mai este o abilitate, uite,
 vă mai dau una, nu există în viața noastră doar al și negru
.
 Asta e varianta cea mai ușoară, în care gândește majoritate
a dintre noi, mă refer stigla români.
 Oia din afară au început să vadă nuanțe.
 Că sunt un pic în față, ca civilizația, ca maturitate, ca
 resurse, au un pic de avans.
 Dar noi în România avem o tendință să ne gândim doar în alb
 și negru.
 Dacă zic ceva,
 omul are tendința să o ducă la extrem.
 A, deci înseamnă că...
 Stai mă, că n-am zis asta, ai exagerat totu'.
 Eu vorbesc de gri.
 Cu cât mai mult gri.
 Poți să cauți, să observi, să înțelegi, să conții și să sus
ții în viața ta să-l lași să fie grii, adică și și.
 Cu atât mai dezvoltat emoționali ești.
 Cu cât mai mult cauci certitudinea un răspuns de tip alb
 sau negru, cu atât mai rigid și inflexibil ești și cauci în
 realitate nevoia de control să îți o îndeplinești.
 pentru că albu și negru vine să satisfacă nevoia de control
,
 că știi tu cum e treaba.
 Am o concluzie.
 E o nevoie umană, psicologică, o înțeleg.
 O am și eu, am avut-o. Acum, azi?
 Eh.
 Nu există relație
 perfectă, așa cum nu există relație doar rea.
 Există mult gri.
 Între.
 Nu există oameni răi sau oameni buni.
 Am cunoscut mulți oameni buni cu laturi
 ascunse
 dar cu un brand personal excelent.
 Și i-am cunoscut personal.
 Și am cunoscut mulți oameni care par răi
 aroganți,
 misogini,
 egoiști,
 vulgari,
 bețivi,
 tip Churchill, da?
 Știți exercițul pe care l-am făcut?
 și care în realitatea făceau foarte mult bine mascat.
 Nici nu promovau, nici nu zicea, nici nu știa nimeni.
 Unul din tipul ăsta de presentatiu este Ricky Gervais.
 Cine știe pe Ricky Gervais? Este un comedian britannic.
 Bă, omul face glume de un calibru cinic pe scenă la care o
 recunosc râd.
 Mă recu... N-am ce să zic. Eu mă prăpădesc. E prin trepe
 frații mei.
 E un tip extrem de inteligent.
 dar la face glume rele, deci cu boli nasoale, cu handicap-
uri, rele, de tot.
 Omul vegetarian
 doneaza constant la cauze de caritate
 si salveaza si sustini organizatii ONG-uri care salveaza
 animale.
 Dar daca il vezi pe scena, este ultimul arogant.
 Are sens?
 Apropo de Ricky Gervais, va recomand
 filmul The Invention of Lying.
 Inventarea minciunii, nu stiu unde il gasiti, l-am gasit pe
 Netflix acum cati ani, cred ca l-au scos, nu sunt sigur,
 The Invention of Lying, Doamne Fereste, cum e filmul ala.
 Este gandit ca o comedie.
 Ala e, da, cum a aparut minciuna.
 Deci, e gandit ca o comedie.
 Ba, nu e. Eu am ras in primele 5 minute, dupa care mi s-a
 ridicat parul pe mana.
 Pleacă de la premisa că Ricky Gervais, un personaj pe care
 îl joacă, trăiește într-o societate, asta e paradigma, asta
 e premisa, unde nimeni nu minte, pentru că nu știu ce e aia
 minciună.
 Își trăiesc viețile ca și noi. Merg la serviciu, la bancă,
 la... da? Rau reclame, se uită la televizori, doar că toată
 comunicare este sută la sută sinceră, fără filtru.
 Mori. Mori. E efectiv. Reclama la cola in aceasta paradigma
, doar atat va zic. Reclama la cola, da? Sa te au esti aia
 la terizor, sa te au aia la terizor si apare reclama la
 cola.
 Salut, sunt cu tare! Compania mea vin de aceasta bautura
 colorata negru, complet artificial, care n-are niciun fel
 de sen sau scop sa fie colorata negru, doar sa traga-ti e
 atentia.
 Te rog, e foarte important pentru mine sa cumpari aceasta b
autura carbogazoasa care e foarte probabil sa-ti faca si rau
 pentru ca are foarte mult zahar pus de ampulea, doar pentru
 ca vrem sa fie dulce sa stim in ou parte din creierul tau
 ca sa devine dependent de produsul nostru.
 Si te rog sa cumpari aceasta bautura pentru ca altfel nu-i
 o salariu.
 Reclama la cola intr-o lume care e menuvinde. Nimeni nu m
inte.
 Asta e doar un exemplu light. Uitati-va la Invention of L
ines. Iti sta mintea.
 De ce? Pentru că în mod constant, când mă uitam la acest
 film,
 comparam cu societatea noastră.
 Cât de minciuni zicem zilnic, frate.
 Dar noi avem valoarea adevărului.
 Avem valoarea sincerității. Ce cauți într-un om?
 Să fie sincer. Ești sigur.
 Ești fucking sigur că vrei asta.
 Că eu am testat-o.
 Când mi-a zis, să fii sincer, ești sigur, da. Și i-am fost.
 Și când mi-am dat seama câte minciuni spunem zilnic în
 contradicție cu ceea ce spunem pe gură,
 din nou, tot o minciună, vreau sinceritate în viața mea, nu
 o vrei, că nu poți să o duci.
 Nu avem stomac pentru sinceritatea celor din jurul nostru,
 nu avem stomac.
 Suntem adoleșenți, imaturi, emoționali, care nu vrem adevă
rul, vrem confortul.
 Vrem autoiluzionarea, vrem confirmarea autoiluzilor.
 Nu vrem adevărul. Vrem pastil albastră.
 Eu când am văzut filmul ăsta pentru mine a fost documentar,
 nu a fost comedie.
 Am râs de m-am prăpădit, dar a fost documentar, nu a fost
...
 Film. Și vă mai recomand un film, un scurt clip, un sketch,
 Alex Gavriliu, dacă zic bine numele, pe YouTube.
 Ăla e și mai. Dacă ești sincer la prima întâlnire. Deci, ț
ineți-vă.
 Daca am fi tot sincer la prima intalnire, s-o joci pe asta.
 E genial jucat, si textul si tot, si pe Alex se-l admiri
 foarte mult.
 Apropo de valoarea noastra, sinceritatea,
 ba, nu-i cerma decat sa fie sincer, ma, esti sigur?
 Ca nu cred ca poti sa duci, multumesc.
 Si nu e o vina, atentie, nu v-o zic cu reproci ca as putea
 eu sa duc.
 Doar ca...
 Vreau sa subliniez un lucru, si luam o intrebare imediat.
 Fiți conștienți că în fiecare moment noi alegem să fim min
țiți, nu ei ne mint.
 Noi alegem. Ce vreau eu să vă... și alegera noastră, a vo
astră, a noastră, e treaba fiecărie.
 De ce vă zic eu asta? Că vreau să te întreb de ce aleg eu
 asta.
 Treaba tău pe tine. De ce aleg eu să fiu mințiți sau
 confirmată în autul iluziei mea?
 Și asta e deja treaba ta. Pune-ți doar întrebarea asta.
 Cât adevăr pot să suport?
 Câtă sinceritate pot să suport din partea cuiva
 fără să fie îndulcită?
 Atenție, nu agresivă, e o diferență mare.
 Între sinceritate și modul în care livrăm sinceritate
 este o diferență foarte mare.
 Ține de tonul, ține de atitudine, ține de modul în care îl
 pachetez mesajul.
 Sinceritate nu înseamnă agresivitate, cum foarte mulți înț
eleg greșiți.
 Mulți oameni sunt sinceri doar cu tonc ridicat. Ați esizat?
 Că în momentul în care vine să nu mai poți decât să spui ce
 gândești, o spui de obicei pe un tonc ridicat agresiv. Da
 sau nu?
 Nu e corect asta. Nu susțin asta. Sub nicio formă.
 Doar puneți-vă voi întrebarea. Câtă sinceritate pot să su
port?
 Că în momentul în care mi-am dat seama că nu puteam, acum v
reo 10-12 ani, și și acum am tendințe de...
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Deci, nu-i trebuie.
 Am crescut fantastic de mult, în momentul în care am înce
put să mă concentrez pe sinceritatea care nu-mi convine.
 Fantastic de mult am crescut. Și emoțional, și ca abilități
, și ca relații ca tot.
 Când cer și insist să mi se spun adevărul, ăla care e al
 persoanei, că nu înseamnă că e adevărul suprem.
 Evident, de ce să fie pesnențios, după ce te-am rogat să îl
 dai pesnențios. Nu, nu, nu, hai să revenim.
 Are sens asta cu sinceritate?
 Nu știu de la ce ne-am luat.
 A, de la oameni și comportamente.
 Ok.
 Te rog acolo.
 Mersi, Andrei.
 Îndreptă-ta.
 Bună, mulțumesc, Luminița.
 Revin puțin la întrebarea referitor la traumă.
 În procesul vindecării traumei,
 totuși încercăm să găsim acele beneficii de care tu spui,
 astfel încât să...
 Beneficii ale acesta, ai în pic să nu...
 ...ale traumei, adică ale venimentului...
 Nu toate traumele au beneficii.
 Asta vroiam să între.
 Stop, se sizați?
 Al Negru, eu nu am spus toate traumele din viața ta au un
 beneficiu.
 Nu am zis asta.
 Uneori, uitându-te din unchiul în care nu te-ai uitat, une
le momente traumatizante au benefici.
 Nu toate.
 Totuși am încercat la un eveniment din asta, traumatic din
 curculărie, de-a lungul vieții să găsesc acele benefici.
 Am găsit cel puțin unul și mi-am dat seama că acel benefic
iu oricum l-aș fi învățat de-a lungul vieții
 până la momentul în care mi-ar fi trebuit cu adevărat.
 Eu, pe supunele.
 Da, ca să oferi și context.
 La 8 ani am învățat prima mea lecție de parenting, știam
 concret ce voi face și nu voi face cu copilul meu,
 un raport de relație și educație și mi-am dat seama că, p
achet, nu trebuia să trec prin trauma vieții mele
 care mi-a stricat toate relațiile până acum,
 ca să învăț o lecție pe care urcum aș fi învățat-o cu
 parenting-ul modern,
 necondiționat, iubire necondiționată și așa mai departe.
 E o convingere care sălbește?
 Da, adică nu reușesc să depășesc acea traumă din copilărie.
 Convingerea că nu aveai nevoie de acea...
 La momentul respectiv.
 Pentru că tot oricum ai fi învățat este o convingere care
 sălbește?
 Da.
 Cum sălbești?
 Prin prisma evoluției aș fi ajuns să învăț oricum lecția a
ia.
 Nu era nevoie la 8 ani.
 De unde știi?
 N-am spus că era nevoie, nu mă înțeleg așa.
 Acum știu, la 8 ani nu știam.
 Ai grijă la cuvinte că nu am spus că era nevoie, sub nicio
 formă.
 Doar eu mă iau de ce spui după, că oricum aș fi. De unde șt
ii?
 Acum, cu mintea de acum, cu mintea de 8 ani, normal că nu v
ăd acum de ce a trebuit să învăț o lecție sau beneficiu asta
 pe care eu l-am pregăsit.
 Care a fost lecția?
 În regulă.
 Fac parte din generații copiilor care au fost educați cu bă
taie.
 Doar că la mine bătaiele erau la nivel de monstru.
 Una e să iei o palmă la fund,
 alta este să fii un om de bătaie.
 Deci, bătaiele nu au fost bătaie.
 Unul e să iai o palmă la fund, altul e să fii maltratat
 efectiv.
 De către tatăl meu.
 Înainte să vin aici joi, l-am internat la psihiatrie.
 În partea mea.
 Și singurul beneficiu pe care vă spuneam că la momentul
 respectiv l-am învățat a fost că sunt în stare să-mi tai o
 mână, doar ca eu niciodată.
 Știu ce fel sună acest niciodată, dar cred cu tărie.
 Știu că niciodată nu o să-mi lovesc copilul pentru nimic ce
 face greșit și merg pe premiza, iubește-mă atunci când
 merit cel mai puțin.
 Și asta e lecția pe care eu am învățat-o la 8 ani, în dec
urs de fapt de câțiva ani, până când s-au oprit momentele,
 pentru că am știut să zic stop.
 Și am știut să cer ajutor, pentru că la început nu am știut
, doar că eu nu văd ceea ce mi s-a întâmplat atunci.
 A stârnit în mine foarte multe răni emoționale de nedrept
ate, trebuie să mă descurc singură, nimeni nu ție apărarea
 și așa mai departe.
 Fără dubiu justificat.
 Și acum eu nu văd, pur și simplu, iar acum, chiar vorbeam i
eri într-unul din exerciții cu o colegă și i-am povestit tre
aba asta.
 Și ziceam că sunt lipsită de compasiune și milă față de tat
ăl meu în mod special sau în față de durere,
 pentru că am senzația că nimeni nu știe ce sau, na, major
itatea nu știu ce înseamnă cu adevărat durere.
 Și nu pot avea compasiune și milă față de tatăl meu, așa
 cum mi se cere, că părintele tău trebuie să îți fie milă.
 Înțeleg, perfect, înțeleg.
 Iar el a ajuns la psihiatrie după un episod de violență
 brutală asupra mamei mele, când am zis stop,
 dacă până acum tu nu te poți salva, eu mă duc și eu
 personal îl internez.
 pentru că și tu și el aveți nevoie de ajutor negală măsură.
 Este maximul de pasiuni pe care îl pot arăta.
 Dar, repet, eu nu văd beneficiu, nu văd...
 Nici nu am zis că este.
 Doar că nu reușesc să trec peste acel moment.
 Am crezut că treptat am trecut, doar că l-am îngropat acolo
 undeva.
 Care moment?
 În care el m-a bătut cu bestialitate.
 A fost unul sau mai multe?
 Au fost mai multe, dar unul și-a lăsat aprentat cel mai...
 cel mai grav, pentru că nu aveam cui să-i cer ajutorul niș
tea căvroiam,
 eram doar noi doi în casă.
 De la o prostie, de la o...
 Adică ceva care era inuman oricum.
 Să învăț tabla mulțiri în 20-te minute,
 timp cât el și-a făcut un duș.
 A ieșit de la duș, m-a întrebat tabla mulțiri pe sărite.
 Cine are copil în clasa a doua știe ce înseamnă tabla mulț
irii învățată în 20 de minute.
 Acum în vacanță am învățat cu copilul meu tabla mulțirii,
 dar nu în 20 de minute.
 Bineînțeles, nu am știut. M-a bătut cu bestialitate cu furt
unul de la mașina de spălat.
 Era nu vânătă, neagră, pe tot corpul și m-a desbrăcat și m-
a dat afară în fața ușii de la apartament, pe scară, toți ve
cinii treceau.
 Și m-am simțit în toate felurile. Foarte târziu din adoles
cența mea, i-am spus mamei mele, ea n-a știut.
 Dar după ce mama mea a fost bătută săptămâna trecută de că
tre ele în mijlocul nopții, mi-a trimis, nu știu, a avut
 inspirația să filmeze prostiile pe care le face.
 să mi-arate ce face și întâmplarea face că a filmat acel
 moment.
 Dimineață mi-a trimis și m-a dus în copilărie, mi-a dat
 shut down la creier instant,
 pentru că eu atunci nu am auzit-o pe ea, m-am auzit pe mine
.
 Și am făcut, când se spune, o regresie din-aia instant, n-a
 fost om toată zi.
 Așa se întâmplă, da.
 Și a fost momentul în care am zis, stop, nu mai, gata, până
 aici.
 Dacă până acum a încercat să te lovească sau dăde el să se
 arunce din nu știu unde,
 Asta a fost momentul. Dar, repet, eu nu văd, nu pot, efect
iv, nu pot.
 Nu am spus că este nicio secundă. Asta tot îți repet. Nu am
 spus că este un benefici.
 Am nevoie să trec peste asta și nu reușesc.
 Ai lucrat pe asta terapeutic?
 Am lucrat cu un terapeut doar să înțeleg că a trecut, că eu
 nu mai sunt copilul de la 8 ani
 care are nevoie mereu să-și ia apărarea și mi-am rezolvat
 situațiile
 în care cineva făcea o nedreptate față de mine și eu mă sf
ocam,
 dacă nu zicem, n-ai dreptate sau motivul pentru care mi-am
 dat de foarte multe ori demisia
 pentru un nedreptat de genul, nu mai interesează părerea ta
,
 n-ai dreptate sau ce mai făceau, nedreptăți diverse.
 Și îmi dădeam demisia insta, nu stăteam la discuții.
 Adică nu acceptai nedreptatea.
 Da, nu acceptam.
 În momentul când am lucrat acest episod în terapie,
 n-am mai simțit nevoia să zic, nimănui vreodată n-ai drept
ate.
 L-am lăsat cu adevărul lui și cu problemele lui.
 Doar ai învățat să te opui nedrepteță.
 Nu să mă opun, ci puși semplu n-am mai simțit nevoia să-i
 spun altcui ceva, n-ai dreptate.
 Eu știu care e adevărul meu, care este...
 Excellent.
 Excellent.
 Hai să ne întoarcem un pic. Ai spus că
 vrei să treci peste.
 Îmi permiti să
 încerc să te sprijin un minut?
 Deja m-am făcut de rușini.
 Ce-ai făcut?
 Ce-ai făcut?
 Dacă așa sună rușinea,
 Cumva la nivel de societate suntem învățați să ne respectăm
, să ne iubim părinții.
 Orice ar face.
 Doar că este egală și ficeversa. Să țubești copilul, orice
 ar face.
 Fără dubiu.
 Dacă te rog să îi împic loc...
 Da, te rog chiar.
 În momentul ăsta ce simți când intri în acel moment de la 0
 la 10, ca într-o instație emoțională,
 întuiesc că-i disconfort, fără niciun dubiu, dar cât e?
 0 deloc, 10, maxim?
 Peste 10.
 Deci, nu când povestesc chiar și o frântură din ce s-a înt
âmplat.
 Efectiv retrez momentul respectiv, nu sentimentul de neput
ință, deși normal ca am zis.
 Înțelege.
 Neputință?
 Neputință nu are cine să mai apărarea, nedreptate.
 Ok, înțeleg.
 Înainte să te rog să închizi un pic o ochii, o să te întreb
 la că ești confortabil ca colegat ta să rămână lângă tine.
 Da, e ok.
 Poate să mergă în scaun mai încolu sau mai în soli.
 E ok.
 E important să întreb asta pentru tine, că nu vreau să fie
 intruzivă,
 el evident nu are nicio vină, dar e important pentru tine
 să simți în siguranță.
 E confortabilă pentru tine să rămânem aici?
 Dar de ție sau poți să vii mai aproape?
 E ok. Și să vii mai aproape.
 Ok, atunci o să vii mai aproape.
 O să trebuie să închizi ușor de tot ochii
 și doar să te concentrezi pe ce vezi cu ochii încheși.
 Indiferent dacă e întuneric,
 nu doar dă-ți voi este relaxez un pic
 și te concentrezi pentru câteva momente
 pe vocea mea.
 Pentru că pe tot parcursul acestui exercițiu,
 așa cum deja știi, nu-i așa,
 vocea mea te va însoți.
 Nu ești,
 ci nu vei fi singură.
 Și ai controlul complet total
 și în permanență.
 de a încomunica orice simți, orice se întâmplă, orice perce
pi, orice vezi,
 sau de a opri orice fel de proces.
 Înainte să mergem mai departe, o să te întreb fără să fii
 nevoie să răspunzi decât dacă simți să faci un simt cu cap
ul,
 dacă ai încredere în mine să te ghidezi în acest curt
 proces pe mai departe.
 și în regulă orice simți să răspunzi,
 vor am nevoie să evaluezi,
 dacă ai încredere în mine.
 Îți mulțumesc.
 Pentru că te invit acum
 să-ți imaginezi
 așa cum stai pe acest scaun,
 în perfectă siguranță,
 și încă o dată, amintindu-ți,
 ghidată, susținută, protejată
 de vocea mea,
 Să-ți imaginezi o sală exact ca aceasta,
 doar că sală de cinema
 și ești o sală singură, neutră,
 în care doar tu ești prezentă deocamdată.
 Tu și vocea mea.
 și dă-ți voie și intra în această sală, indiferent pe ce
 parte,
 ușor de tot urscările,
 și te simți atrasă, ghidată,
 poate chiar recunoști fix locul
 pe care tu simți să te așezi
 și locul în care te simți cel mai în siguranță.
 Și indiferent că e sus sau jos, stânga sau dreapta,
 ultimul de sus sau primul de jos,
 Când te așezi pe acel loc,
 în care tu te simți în cel mai în siguranță,
 te invit să-mi faci un semn cu cap.
 Foarte bine, îți mulțumesc.
 Iar de acolo, de pe acest loc, privind ecranul alb din fața
 ta,
 dă-ți voie și obișnuiește-te cu acest unghi pentru câteva
 moment,
 fără să fie nevoie să faci nimic, să spui nimic, să simți
 nimic.
 Doar immersează-te în acel scaun de cinema
 și simte cumva cum acest scaun e încărcat deja,
 nu e așa, cu o stare de siguranță,
 ca și cu un singur lui scop,
 e să te conțină pe tine,
 să te susțină pe tine,
 ca și cum brațele spătarălui
 și brațele scaunului
 devin protecții.
 Ca și cum acest scaun magic de cinema,
 Ca în filmele,
 științificul, fantastice,
 din momentul în care te-ai așezat pe el, te-a îmbrăcat într
-o aură,
 într-o bulă de protecție,
 care poate să aibă o culoare sau poate să fie invisibilă.
 O bulă de protecție doar a ta, sută la sută,
 magică,
 defensivă,
 prin care nimic nu poate trece.
 Foarte bine.
 Și dă-ți voie și imersează-te în această stare de siguranță
.
 Priviți de crana din fața ta,
 protejată sută la sută
 de această bulă
 de protecție
 impenetrabilă.
 Foarte bine.
 Și înainte să mergem mai departe,
 te invit să te gândești pentru un moment sau poate două
 la două persoane
 două personaje, două entități, indiferent că sunt vii sau
 nu,
 că sunt reale sau nu, că sunt persoane fizice sau spiritual
e,
 în prezența cărora, dragă mea, te-ai simți extrem de susțin
ută și de protejată.
 Poate să fii un mentor, poate să fii o rudă,
 poate să fii un ghid spiritual, o entitate, sau poate chiar
 Dumnezeu.
 Și nici nu contează pe cine ți arată sub conștientul că e
 potrivit pentru acest rol,
 pentru că tot ce contează este ca tu să te simți în perfect
ă asiguranță, în prezența lor.
 Nu contează că e femeie, că e bărbat, că e viu sau că a ple
cat,
 că a existat vreodată sau că e doar un autor, un personaș
 din film sau o entitate spirituală.
 Și când aceste două persoane, mentori, ghizi, în prezența
 cărora te simți extrem, extrem deprotejată,
 ca și cum singurul lor în viață e să te păzească, să te f
erească, să te curătească, s-au așezat lângă tine,
 doar percepe cine e în stânga și cine e în dreapta.
 Și după ce ți-ai dat seama care din ei s-a pus în stânga,
 care din ei s-a pus în dreapta, privindu-i cu ochii minții,
 fiind încă imersată în acea bulă de protecție,
 și cu acești doi soldați de protecția ta în stânga și în
 dreapta,
 Te inviti să-mi spui sau să-mi faci un semn cu cap.
 Îți mulțumesc.
 Și înainte să mergem mai departe,
 privește ecranul alb din fața ta.
 Mulțumește-le celor din stânga și din dreapta,
 că sunt aici să te susțină,
 să te ghideze, să te protejeze
 și să-ți fie aliați, ghizi și protectori, în orice moment
 ai simți vreo secundă că ai nevoie de ei.
 Doar mulțumește-l în gând sau printr-o privire pe care doar
 tu și ei o înțelegeți.
 Foarte bine.
 Iar acum, te invii să privești ecranul alb în fața ta?
 și să pui pe acel ecran, prin simpla ta intenție, o poză de
 la finalul acelui moment pe care am le-a împărtășit,
 fără să fie în mișcare, fără să fie în video, fără să se
 întâmple nimic, doar o poză statică,
 după ce totul s-a întâmplat deja, s-a încheiat deja, s-a
 finalizat deja.
 Poate să fie la un moment după sau la un zi după ce s-a înt
âmplat,
 iar tu ai trecut peste, ai trecut prin.
 Totul s-a încheiat, s-a finalizat, s-a terminat.
 Și pune acea poză cu tine, la acea vârstă,
 privește-te pe tine, pe acel ecran, perfect în regulă.
 și fă ca acea imagine pe care acum o privești.
 Înainte să o faci mică
 și al negru, privește-o pe ea,
 pe cine ai tu atunci,
 privește-o din locul tău de siguranță și amintește-ți
 că tu ești ea, doar că azi,
 la vârsta ta, la experiența ta,
 ai resurse,
 ai putere, ai elecții și ai abilități
 pe care ea, ceea de atunci,
 nu le-a avut.
 Ba mai mult,
 esti protejată
 de scaunul tău magic,
 de bula defensivă impenetrabilă,
 de ghizi din stânga și din dreapta,
 susținută și ghidată de vocea mea.
 Privește-o pe ea din acea poză
 statică
 și te invit
 să o privești în timp ce,
 prin simpla ta intenție sau prin magia cerului din stânga
 sau din dreapta ta,
 care are abilitatea de a face asta doar dacă tu îți dorești
,
 observă cum extragi toată culoarea din acea poză.
 E efectiv dă-i voie să se spele ca și cum timpul a trecut p
este ea
 și a șters orice urmă de culoare din acea poză de la final
ul acelei întâmplări.
 Observă cum este din ce în ce mai mult gălbenită de timp
 și din ce în ce mai mult alb-negru.
 Ca și cum ghidul din stânga sau din dreapta ta,
 pe măsură ce tu ei spus asta în intenția ta,
 a făcut să se întâmple.
 Și totul devine alb-negru privind acea imagine,
 chiar și fetița care ai fost îmbrăcată în alb-negru.
 deși statică și nu se mișcă,
 a devenit o poză
 antică,
 veche,
 îngălbenită
 și arsă de timp.
 Și privește în continuare acea imagine statică
 foarte bine.
 Pentru că în următoarele momente
 te voi invita
 din locul de perfectă siguranță în care te afli acum pe sca
unul de cinema,
 să dai voie ca acea imagine de la finalul momentului prin
 care ai trecut
 să se miște în revers.
 Când voi spune eu numărând de la 3 la 1,
 vei permite ca acea imagine de pe ecranul de cinema,
 alb negru
 să se miște cu rapiditate
 înapoi.
 Totul se va întâmpla invers, totul se va mișca invers,
 totul se va simți invers,
 cu viteză mare,
 iar tu vei privi din perfectă siguranță din scaunul tău de
 cinema
 acea imagine, acel film alb negru.
 Și poți să face asta în 3,
 2,
 1,
 acum,
 Da voie să se întâmple invers, privește cum se întâmple
 invers, totul se mișcă invers cu viteză, cu rapiditate, tot
ul se întâmplă.
 Și ange într-un moment, de dinainte să se întâmple, când er
ai în perfectă siguranță, oprește filmul,
 în momentul în care erai într-un moment de perfectă siguran
ță, înainte ca totul să se fi întâmplat.
 Și când ai ajuns în acel moment în perfectă siguranță, în
ainte ca totul să se fi întâmplat, oprește acel film acolo,
 privește-o pe ceea care erai acolo, înainte ca totul să se
 întâmple,
 oprește fix acel cadru
 și permite ca imagina să devină din nou alb complet
 pe acel ecran de cinema. Foarte bine!
 Foarte bine!
 Totul devine alb complet.
 Tu ești în continuare pe scaunul de cinema.
 E excelent!
 Susținută, ghidată, protejată,
 cu armura ta personală.
 și te voi invita acum
 să permiti să apară pe ecran din nou
 acel moment de după ce totul s-a întâmplat,
 că mai devreme, în care tu ai trecut deja,
 s-a încheiat deja, s-a terminat deja.
 Dă-i voie să apară din nou,
 privește-o pe cea care erai atunci,
 privește culorile alb-negru,
 care sunt cumva și mai șterse de timp,
 parcă și mai neclare,
 Parca si mai confuze.
 Parca si cu un pic de ceata.
 Si te invoi evita din nou, de data asta, marind viteza,
 in timp ce voi numora de la 3 la 1,
 sa permiti din nou ca acel film
 sa se deruleze in mod invers, rewind complet,
 doar ca dublu ca viteza sau poate chiar triplu ca mai dev
reme,
 in timp ce tu pe-ai privi cum totul s-a intamplat,
 invers se intampla, invers se misca, invers,
 si parca nimeni are sens sau nimic nu mai face sens,
 În 3, 2, 1...
 Fă acum asta, privește cum timpul să mișcă invers, totul să
 întâmplă invers, totul să mișcă invers, totul să comportă
 invers.
 Ca într-un film pe care îl derulezi complet înapoi în culo
area negru și ajunge la final acum.
 Într-un moment dinainte de acel moment în care te-ai simțit
 în perfectă siguranță.
 Înainte ca totul să se întâmple, înainte ca totul să se fi
 întâmplat sau existat deja,
 oprește filmul, bravă, nu-i așa.
 într-un moment de perfectă siguranță.
 Foarte bine.
 Și lasă din nou ecranul să devină alb complet.
 Ca și cum imaginea
 se distorsionează, se arde,
 se pierde, se vaporizează
 și privește în continuare ecranul alb. Foarte bine.
 Pentru că ce te vă invita acum, dragă mea?
 din nou susținută, ghidată de mine, de armura ta personală
 și de cei doi soldați bravi, puternici,
 pe care doar tu îi controlezi
 și care au ca singur scop protecția ta,
 este să aduci din nou acea imagine pe fundalul alb
 de la finalul situații pe care mi-ai împărtășit-o
 în care totul s-a întâmplat, a trăit, s-a terminat, s-a în
cheiat.
 Și observă ce simți acum diferit, nu-i așa doar privind ace
a imagine,
 și chiar dacă simți deja ceva diferit, privind-o sau nu,
 te invit să simți, să-ți propui și să accepti invitația mea
 de a te ridica de pe cel scaun de cinema,
 în același timp cu cei doi soldați bravi, protectori ai tăi
,
 care te flanchează în stânga și-n dreapta,
 ca un scut în plus pe lângă bulatăa protectoare,
 și coboară ușor de toți scările,
 îndreptându-te spre ecranul de cinema pe care continui să
 privești acea imagine,
 de la finalul întâmplării,
 și într-un mod magic, deja probabil că observi și tu,
 începi să fii atrasă de acel ecran și îți dai voie să te du
ci spre acel ecran
 cu cei doi protectori și mentori și ghizii, ai tăi, și î
mpreună cu vocea și bula ta, protectorie,
 intră în acel ecran ca și cum te-ai duce în acel moment de
 la finalul întâmplării tale,
 Doar că te duci cu mintea de acum, cu abilitățile de acum,
 cu puterea de acum, cu protecția de acum, cu susținerea de
 acum,
 intră în acel moment, de la finalul întâmplării, foarte b
ine.
 Privește-o pe cea mică care erai atunci.
 Și de voie să fii văzută doar de ea.
 Așează-te lângă ea.
 Privește-o în ochi.
 Și spune-i
 că nu e singură,
 că ești aici,
 că ai venit să o ghitezi,
 să o sprijini, să o protejezi.
 Și n-ai venit singură
 ce ai venit cu armată.
 ai venit cu o cunoaștere, ai venit cu o experiență, ai ven
it cu abilități, ai venit cu menturi, cu soldați
 și cu bula ta impenetrabilă de protecție, în care te invit,
 s-o inviți și pe ea să intre în timp ce se agață de gâtul t
ău.
 Dă-i voie să intre la sufletul tău, agățându-se de pieptul
 tău, de cârtul tău.
 Ține-o în brață pentru câteva momente până când bula
 protectoare o primește și pe ea, pentru că nu-i așa, ea eș
ti tu.
 Și dă-i voie să o recunoască, să o cuprindă, să o conțină
 și pe ea.
 Și pentru câteva momente să existe doar acest moment în
 care tu o ții pe ea în brață și îi spui la ureche,
 Draga mea,
 de azi încolo nu mai ești singură,
 pentru că eu te cunosc cel mai bine din tot acest univers
 și astăzi m-am întors la tine ca să mă asigur,
 să te asigur că nu vei mai fi singură vreodată
 și că nu vei mai trece niciodată
 prin ce ai trăit
 recent.
 Ba mai mult sunt aici
 să te ajut să renunți
 de dinainte să începi
 să care această povară
 a durerii,
 a trădării,
 a neimportanței care s-au instalat
 aici.
 Tu esti eu si eu sunt tu
 Si eu stiu deja toate bataliile pe care le-ai dus
 Toate ranile
 Pe care le vei purta
 Si stiu deja toate tradarile
 Prin care vei trece
 Azi, aici, pentru tine
 Am venit
 Ca tu sa nu fie nevoie ca mine
 Sa le parcuri singura
 Așa că te rog, dragă mea, dă-mi voie să diminuez, să spăl,
 să vindec, să rescriem împreună această durere, trădare,
 complet nemeritată, această nedreptate pe care tu ai sufer
it-o.
 Și pe ea mândouă vă rog și eu acum să vă strângeți atât de
 tare în piept, la piept, cu capul ei pe umărul tău,
 până când ea se imersează complet în sufletul tău, ca și
 cum s-ar ascunde sau poate mai bine zis ca și cum s-ar înto
arce acas.
 Dă-i voie să se integreze, să se ascundă, să se ferească,
 să se protejeze în centru sufletului tău, până când devine
 complet tu.
 Foarte bine.
 Și dă-i voie să pună acolo, întorcându-se acasă, toată ging
ășia de copil, naivitatea, bucuria, candoarea, inocența.
 Foarte bine. Iar pe tine, protejată și susținută,
 ocrotită și ghidată, de bula ta, protectoare, de mentori și
 ghizii tăi, de mine și de vocea mea,
 în acel moment, de la finalul acelei întâmplări, te invit
 în 3, 2, 1, să dai voie să se întâmple totul invers,
 se trece inainte, se trece inainte, se trece inainte, se
 trece inainte, se trece inainte, se trece inainte, se trece
 inainte, se trece inainte, se trece inainte, se trece inain
te, se trece inainte, se trece inainte, se trece inainte, se
 trece inainte, se trece inainte, se trece inainte, se trece
 inainte, se trece inainte, se trece inainte, se trece inain
te, se trece inainte, se trece inainte, se trece inainte, se
 trece inainte, se trece inainte, se trece inainte, se trece
 inainte, se trece inainte, se trece inainte, se trece inain
te, se trece inainte, se tre
 Bine.
 Totul este în siguranță.
 Tu și mentorii tăi sunteti prezenți, pentru că și ei au tre
cut prin acest film cu tine.
 Bula ta este impenetrabilă, ba de două ori mai puternică.
 Pentru că orice fel de agresiune, în orice sens asupra ta o
 face pe ea să crească și mai mult,
 și mai puternic, și mai complet.
 Foarte bine.
 Și te voi ruga încă o dată să dai voie, să apară tot albul
 în jurul tău.
 și totul să dispară, să se spele, să se dezintegreze și să
 rămâi doar tu, într-o liniște completă,
 cu mentorii tăi, cu ghizii tăi, cu bula ta, cu vocea mea,
 foarte bine.
 Și vom face asta încă o dată, doar că de data asta o vei
 face în cel mai rapid mod pe care poți să ți-l imaginezi.
 În mai puțin de o fracțiune secundă, când eu voi număra, te
 vei duce la finalul acelei experiențe din nou,
 Cu tot ceea ce esti tu azi, si cu tot ceea ce o porti pe ea
 in suflet,
 si vei retrai in sens invers complet, foarte rapid, extrem
 de rapid, totul,
 revenind in momentul de dinainte ca totul s-a fi intamplat,
 si era imperfecta siguranta,
 in 3, 2, 1, acum totul se intampla, e sa se incheeia deja,
 nu e asa?
 foarte bine. Te duci înapoi momentul de dinainte ca totul
 să se fi întâmplat, pentru că totul s-a dat rewind atât de
 repede.
 Foarte bine. Excellent. Și tu ești într-un moment dinainte,
 în perfectă asiguranță, înconjurată de mentorii tăi, de gh
izii tăi,
 susținute de mine și de bulatăa protectoare și impenetrabil
ă. Excellent. Și ce vom face acum, dragă mea?
 este să îmi spui cu voce tare sau la microfon ce resurse
 simți că ți-au lipsit atunci,
 în acel moment, pe care dacă le-ai fi avut în orice formă
 sau sens și în orice cantitate,
 ai fi tras concluzii diferite, ai fi trăit mai puțin dur
eros, ți-ar fi fost un pic mai puțin greu.
 mai puțin greu.
 Dă un nume acestor resurse.
 Cum s-ar nomi dacă atunci le-ai fi avut,
 dacă atunci le-ai fi simțit, dacă atunci
 ți-le ar fi oferit cineva?
 Mai tare, în cateodată rău?
 Cu oameni.
 Foarte bine.
 Una nume om, una nume tipar de oameni,
 una nume cineva.
 Poți să-mi spui cine?
 E regula.
 Mama ta?
 Foarte bine, s-unțumesc.
 Și te invit acolo unde ești,
 într-un moment de perfectă siguranță,
 înainte ca totul să se fi întâmplat,
 să îmi spui ce altă resurse ți-ar fi fost necesară,
 ca totul să pară doar un vis urât,
 care în realitate nu s-a întâmplat.
 Ce altă resursă în afară de oameni și în mod anume mama ta
 ai fi vrut să ai, să simți că este în tine sau în afară ta?
 Ca totul ce ar fi urmat să te afecteze cât mai puțin.
 Ce altă resursă ai fi vrut să ai?
 Să ai curaj să spui, nu se poate. Să ai curaj să spui limit
ă. Foarte bine.
 Mai este orice altă resurse pe care a fi vrut să o ai în af
ara de mama ta
 și de curaj să spui că nu se poate și că e o limită de net
recut?
 Orice fel de altă resurse, dacă ai fi avut nevoie, e
 perfectă în regulă,
 iar dacă nu simți că este necesară, e perfectă în regulă.
 Să-l convingi să te lasă în pace, foarte bine.
 Pentru că te invit acum, dragă mea,
 să privești la mentorul din stânga sau din dreapta,
 oricare vrei tu,
 și să observi cum ține în mână
 trei baloane colorate,
 trei baloane colorate pe care scrie ceva diferit,
 pe care ți-le va oferi pe rând în urmatoarele momente,
 iar primul balon pe care ți-l oferă
 scrie pe el
 OAMENI
 NESINGURĂTATE
 MAMA MEA
 și ia acel balon în mâna ta.
 Și în câteva momente,
 când te voi ghida eu de la 3 la 1,
 duc la buzele tale
 și când îți voi spune-o, vei respira, vei inspira în tine
 toată resursa care este în acel balon magic,
 lăsând ca tot ce este în interiorul lui
 să intre în tine
 ca resursă,
 ca putere,
 ca transformare.
 3
 2
 1
 Excerența, foarte bine.
 Și încă o dată, 3, 2, 1.
 Foarte bine.
 Și simți cum această resurse, a nesingurătății,
 a prezenței mamei tale și a oricărui alt om ar fi fost vre
odată necesar să fie prezent,
 ca totul să fie complet diferit, iar tu să te simți nesing
ură, protejată, susținută.
 se integrează ușor-ușor în fiecare celul la corpului tău,
 în fiecare atom al ființei tale.
 Și dă-i voie să facă asta, pe măsură ce tu te concentrezi
 acum,
 pe următorul balon pe care scrie
 Putere și curaj de a spune
 Nu se poate!
 Și ia acel balon
 și duc din nou la buzele tale
 și din nou ca și mai înainte vei inspira această resurse
 În 3, 2, 1...
 Foarte bine! Și încă o dată...
 Excellent! Și dă-i voie ca și această resursă de nu se po
ate
 să se așeze în interiorul tău, în ființa ta în legând patru
, alături de resursa altor oameni,
 a prezenței unor oameni care să te protejeze, să-ți fie
 martori, protectori, alături de mama ta.
 să se așeze în sufletul tău, transformând, vindecând și
 devenind resursa din acel moment și pentru totdeauna,
 fără ca tu să fie nevoie să faci vreodată altceva, doar
 primește acel dar magic de la mentorul și ghidul tău.
 Foarte bine.
 Și urmează acum al treilea balon, magic,
 pe care scrie curaj și putere de a lopri.
 si pun el din nou la buzele tale.
 3, 2, 1
 si simte cum curajul si puterea.
 3, 2, 1
 e excelent.
 Il sunt inspirate din acel balon magic,
 atat de puternic si atat de pregnant,
 incat parca nu te poti abtine, nu-i asa?
 Sa-ti imbibe fiecare particule,
 fiecare atom al corpului si fiintei tale,
 al sufletului si spiritului tau.
 cu puterea instantă de a opri,
 de a te opune foarte bine.
 Și simte cum se amestecă cu celelalte resurse
 ale sprijinului altor oameni,
 special mama ta,
 are curajul de a spune stop, până aici nu se poate,
 combinându-se într-un moment magic cu puterea de a l-opri,
 să-ți facă rău în orice sens.
 și de a opri inclusiv efectul pe care gesturile lui l-au v
rodat asupra ta,
 indiferent ce ar fi vrut să facă, foarte bine.
 Și te invit acum cu aceste resurse instalate adânc în suf
letul tău,
 care vor continua să crească, să te ghideze, să vindece, să
 spele,
 să transforme orice nevoie, pentru ca tu să devii puternică
,
 Întreagă, echilibrată, fericită, curajoasă, vor continua pe
 pilot automat de azi înainte,
 iar tu, acum, susținută de mine, de vocea mea, de cei do
imenturi și ghizeai tăi,
 și de resursele din interiorul tău, te invit să dai voie ca
 acel moment în care ești acum de perfectă siguranță înainte
 ca totul s-a fi intamplat.
 Sa inceapa sa se deruleze usor de tot,
 inainte.
 Ca si cum il traiesti din nou,
 doar ca in slow motion,
 foarte incet,
 totul se misca extrem de lent.
 Si tu ai puterea
 de a opri,
 de a grabi,
 sau de a face ta totul sa mearga si mai lent.
 Foarte bine.
 Doar ca de data asta,
 privesti-l pe cel care ti-a facut rau in orice sens,
 inainte sa se apropie de tine,
 privesti-l in ochi si inainte sa faca orice fel de gest ag
resiv.
 Spune-i ca doar tu si el s-auziti.
 Opreste-te!
 Nu se poate.
 Stop.
 Foarte bine.
 Și privește-l cum încremenește în timp,
 șocat, poate blocat, ca și cum o putere magică îl țintuieș
te locului,
 uitându-se în ochii tăi.
 Ce simți că îți spune?
 Blocat.
 ca o stană de piatră.
 Ce-ți spun ochii lui?
 A plecat?
 Foarte bine.
 Excelent.
 Și de voi e ca de acum încolo,
 și cerea să se deruleze din nou, în față,
 cu el plecat, absent complet.
 Trăiește-o și derulează-o
 și las-o să curgă în mod natural cu toate resursele tale
 instalate în tine,
 cu vocea mea care te ghidează, te susține, cu aura ta impen
etrabilă, activată complet,
 cu mama ta și cu cei doi soldați, dedicați și loiali.
 Dă voie să se durleze momentul din nou așa cum îți vine, în
 mod natural.
 Foarte bine.
 Excerat.
 observă cum se vede diferit, cum se simte diferit, cum se a
ude diferit.
 E excelent.
 Și du-te până în momentul de după acel moment
 în care ești din nou, nu e așa,
 în perfectă siguranță.
 Doar ca de data asta,
 protejată, susținută,
 văzută, iertată,
 admirată
 pentru cuterea pe care o ai.
 pentru curajul pe care il ai.
 Excellent.
 Si te invidinosa sa faca totul alb.
 Totul redevine alb, imaculat, curat, protector, liniste,
 senin.
 Excellent.
 Si inca o data, doar ca de data asta fara, sa iti punem nim
ic.
 Te duci la momentul de dinainte ca totul sa se fi intamplat
.
 Foarte bine.
 Bine.
 Și dai voie,
 în 3, 2, 1,
 play acum,
 doar observă ce se întâmplă,
 cum se simte,
 ce e diferit,
 cum se percepe diferit,
 cum se transformă,
 cum e altfel.
 Și ajungi la final
 foarte bine.
 Și încă o dată te duci la început,
 și trăiești din nou diferit cu resurse, cu pază, cu protecț
ie, cu transformare, cu curaj, cu...
 foarte bine. Încă o dată, încă o dată, foarte bine.
 Și din acel moment, de după ceea ce s-ar fi putut întâmpla,
 nu-i așa,
 Te inviti să dai voie, să se durleze înainte.
 Protejată, ghidată, susținută de mentori și de aliații tăi,
 dă voie să se durleze înainte viața ta.
 Dă voie să treacă săptămânile, lunile, ani,
 ca și cum călătorești rapid,
 în perfectă siguranță, excellent, pe linea timpului tău.
 Toți anii care au urmat, observă cum sunt diferenți, observ
ă ce nu mai porți cu tine,
 observă la ce ai renunțat pe drum, observă ce convingere lă
sat, care nu ți-ar fi servit,
 și du-te până în momentul prezent. E excelent.
 și doar percepe fără să influențezi
 cum e acum,
 cum se vede, cum se simte când te gândești la ceea ce
 s-ar fi putut sau s-a întâmplat și nu te-a afectat somn nic
io foru.
 Excelent!
 Foarte bine!
 Și poți să duci chiar mai departe
 din momentul prezent
 și dă voie să treacă un an, poate doi, poate cinci, poate
 zece,
 și observă cum trăiești diferit
 Cum se simte diferit? La ce emotii ai decis să renunt sau
 doar ai constatat că s-a întâmplat?
 Poate ce resurse ai în tine diferite? Poate cât de protejat
ă de sigură, de ghidată, de susținută te simți?
 În următorii 10, 15 sau poate chiar 20 de ani. Foarte bine.
 Excelent.
 Și te invit ușor și blând să te întorci înapoi în acel sca
un de cinema,
 unde erai și ești în perfectă siguranță.
 Să privești ecranul alb.
 Foarte bine.
 Să privești în stânga și în dreapta ta pe cei de eghiți, pe
 cei de mentori.
 și să le mulțumești cu privire sau cu un gând,
 pentru că astăzi, aici, au venit să te ocrotească,
 să te protejeze, să te susțină, să te ghideze
 și să-ți facă dar, un dar, aceste resurse pe care le-ai
 instalat deja în tine,
 să-ți servească ție și copilei tale interioare.
 Foarte bine.
 Și după ce l-ai mulțumit cu un gând de recunoștiință,
 dă-le voie să se ridice,
 asigurându-te înainte că sunt, au fost și vor fi la un gând
 distanță de tine.
 Oricând vei avea nevoie de ei.
 Dă-le voie să se întoarcă înapoi în lumină,
 înapoi în Univers, acolo unde este locul lor, de oriunde s-
ar fi.
 Ma te realizat astăzi. Dă-le voie să se întoarcă.
 Foarte bine.
 Și ceea ce poți să păstrezi și chiar te încurajezi,
 este ca din momentul în care te redici de pe scaun,
 de acest scaun magic care te-a protejat,
 te-a susținut,
 te-a conținut,
 să te redici cu tot, cu bula ta impenetrabilă, cu tot, cu
 acea senzație de protecție, de sprijin,
 de imbatabil, foarte bine.
 Și în aceastare cobori ușori scările cinematografule, tre
aptă după treaptă,
 încet și blând, într-o senzație ușoară de plutire.
 Excellent.
 Și când ajungi la ultimele trei trepte, te oprești.
 Și odată cu numărătoarea mea, trei, cobori, doi, cobori, un
u, ai ajuns pe pat.
 Și conștientizezi din ce în ce mai mult locul pe care te af
li acum.
 Te gândești și poate chiar te întrebi ce simt mâinile mele,
 ce simt picioarele mele.
 Și poți chiar încerca să le miști ușor de tot vârful de la
 mâini, de la picioare, fără nicio grabă.
 Încet și blând poți să faci asta acum. Să-ți miști ușor gât
ul foarte bine. Încet, încet și blând.
 și blând, să-ți miști capul, excelent.
 Să-ți desfaci ușor brațele.
 Foarte bine.
 Foarte bine.
 Și umerii.
 Și înainte să te rog să deschizi ușor de tot ochii,
 în ritmul tău și nu mai devreme de atât,
 Conștientizează starea, emoția, transformarea cu care te
 întorci, deschizând ușor de tot ochii și revenind în moment
ul prezent complet, aici și acum.
 Încet, încet, foarte bine, încet, încet, încet.
 Poți să ție câteva momente dacă vrei.
 Nu trebuie să faci nimic, nu trebuie să spui nimic, nu tre
buie să zici nimic.
 Stai cu tine câteva momenti.
 Foarte bine.
 Încerc.
 Să duc un par cu apă.
 Un șervetel.
 Perfect.
 Sunt curios să-mi spui cum ești acum.
 Nu trebuie, doar sunt curios.
 Mă simt puțin mai ușurată.
 Nu mai simt aceeași intensitate ca la început.
 Cât era la început?
 Peste 10.
 Cât e acum?
 5 cred.
 De câți ani porți cu tine asta?
 31.
 31
 Te admiri?
 Nu mai simt la fel de multe rusine?
 Nu mai simt la fel de multe rusine
 De la 0 la 10, rusinea cat era?
 10
 Si cat e acum?
 Nu mai imi pasa atat de mult
 Nu pot sa dau un minut
 Nu imi pasa, in altic caz
 2-3 ceva.
 Nu mai pas.
 Cum a fost pentru tine,
 întregul proces?
 În afara de intens?
 Am fost frică.
 Te-a fost frică? Perfect natural.
 Să revăd...
 Să revăd aceleași momente.
 Chiar dacă erau dorui imagine,
 nu puteam să ridic capul
 să mă duc.
 Și totuși ai făcut-o.
 Și cum a fost la final, când a dispărut din imagine el.
 Știam că am puterea să spun stop la orice, oricum, că am
 curajul să zic.
 Nu se poate, am nevoie de timp.
 Foarte bine.
 Și culmei că timpul este limbajul meu de iubire.
 Ce frumos.
 Si eu cu mine, dar si in relatii cu ceilalti, poate sa imi
 dai orice.
 Daca nu imi dai timp, fiecare si cum nu imi dai nimic.
 Si acum simti ca ai...
 Simt ca depinde de mine sa spun am nevoie de timp.
 Nu trebuie sa imi dea cineva, trebuie sa imi iau eu pur si
 simplu.
 100%
 Nu iti multumesc ca mai lasati sa-ti fiu ghid.
 Si o iti multumesc in suflet.
 Este admirabilă.
 Mulțumesc.
 Merită!
 Mulțumim Luminița!
 Mulțumim Luminița pentru că
 mai ales cu o situație atât de intensă
 și atât de dureroasă
 și atât de veche, de 31 de ani,
 niciodată nu este ușor
 o să o împărtășești în primul rând în public.
 Deci pentru asta, din start, aveai deja admirația și fasc
inația mea.
 Cu atât mai mult este deosebit de provocator să te lași și
 vulnerabilă, ghidată
 într-o sală cu un public frumos, doar atât de numeros.
 Te admir și îți mulțumesc pentru asta.
 Acestea fiind zise, este 12.60.
 Ne vedem la 12.30 înapoi și vorbim după aia despre ce am fă
cut și cum am făcut,
 ca să nu vă mai țin momentul acum, da?
 12.30 ne vedem înapoi. Vă aștept!
