 Muzica
 Bine ați revenit!
 Modul 6 partea 2
 După masa de prânz
 Cum vi s-a asezat masa de pranz?
 Una peste alta?
 Mic peste mic.
 Mic peste mic. Ai bagat-o pe mici?
 Ok.
 Bine, dragilor.
 Ați venit cu întrebări foarte interesante în pauză
 și mulțumesc pentru asta.
 Și cu împărtășiri foarte interesante.
 Ce a ajuns la voi din prima partea zilei? Ce v-a marcat,
 interesat, intrigat, suparat, enervat?
 Asa. Ce înseamna asta?
 Și asta te-a deranjat, suparat, entuzeazmat?
 Am văzut că se poate și altfel.
 Și acum formulează capcoadă.
 Ce să formulez?
 Ce ai zis a din eur?
 lucrurilor și întâmplărilor, te poate ajuta pe tine să
 interpretezi
 altfel lucrurile spre binele tău.
 Perfect! Și ce înseamnă asta pentru tine?
 Că ai aflat sau că ai înțeles asta?
 M-am puternicit.
 Ok, îți mulțumesc, excelent.
 Te rog, Alex.
 Stai că vine microfonul, mersi Elena.
 Apropo de asta, Alex, o secundă.
 Așa-ți de un pic. Elena, te rog, ridică-te.
 Aplauze pentru colegă mea, Elena,
 pentru că e autor publicat!
 A scos o carte recent.
 E autor publicat si ne mandrim foarte mult cu ea.
 Ea este si psiholo si psihoterapeut
 si a pus toata cunostinta si abilitatea intr-o carte.
 Cum se numeste?
 Te provoc sa ma iubesti.
 Te provoc sa ma iubesti, deci nu orice fel de titlu.
 Va recomand sa o citi, sa o parcurgi, storycraft.ro.
 Este autor publicat la storycraft.ro la editura colegului
 si petronosul Danil Zarnescu.
 Si ma mandrez si ne mandrim foarte mult cu ea.
 Felicit drada mea!
 Bravo, bravo!
 Bravo, bravo!
 Da, Alex, te rog, scuze-ma, era langa tine, nu puteam sa...
 Am observat ca ma tin cu dinții, de rotul nostru automat,
 al Convinger-ului si realitatii pe care nu vrem sa o accept
am.
 Si ce inseamna pentru tine, Alex?
 Face asta ca ai vorbit la comun?
 Da, poiam...
 Asa, si cum suna daca ar fi suciu asuntul?
 Provocator.
 Ea s-auzim.
 Ea formuleaza-la persoana intai, nu la persoana doar plural
.
 Ma tin cu dinții de convingere mele de pilotul meu automat
 si nu vreau sa vad realitatea din alti ochi.
 Hmm... Cum se simte sa zice asa?
 Nașpa.
 Enervant!
 Si care e beneficiul faptului ca te simti totusi nașpa?
 Care e totusi beneficiul?
 Ca poti sa gasesc solutii...
 Si ca...
 Conștientizarea faptului ca tu te ții de un pilot automat.
 Si ca refuzi sa vezi realitatea așa din alti ochi.
 Doar faptul că ai conștientizat asta, ce ți aduce ție?
 Chiar dacă e inconfortabil.
 Claritate.
 Cum?
 Claritate.
 Mulțumesc. Ați zisat ce am făcut aici din aori?
 Ce a fost asta?
 Recadrare.
 Literally, exact asta am făcut.
 El mi-a zis, cum te simți nașpa.
 Și am întrebat, și totuși, chiar dacă te simți nașpa, care
 e beneficiul faptului că ai...
 Și nu îi l-am dat eu, l-am întrebat.
 Când am făcut asta, l-am provocat să privească din unghiu
 beneficiului disconfortului.
 Are sens?
 A fost evident acum că voi scrie?
 Este una din cele mai avanțate tehnici de coaching asta.
 Eu v-am spus, mulțumesc Alex, aprețez foarte mult.
 Eu v-am spus imediat. Eu nu sunt directiv pe cât posibil,
 decât în situații cu mize foarte mari, nu sunt directiv în
 felul în care sprijin pe cineva,
 indiferent că vorbesc cu un grup sau că vorbesc cu o perso
ană unul la unul în ședință un individuală.
 Nu spun ce să faci, nu-i treaba mea să știu ce să faci,
 este mai ușor pentru mine să nu-ți spun ce să faci.
 Tu ți-oți seama câtă presiune pe mine ca ghid să știu
 ce are fiecare de făcut în viața lui?
 Eu și Isus.
 Asta se numește comeback în stand-up.
 Da?
 Comeback înseamnă mă duș și folosesc o glumă
 setată anterior, ancorată anterior
 și acum e suficient să zic doar un guvânt și voi râdeți de
 gluma anterioră.
 Este tehnică de stand-up.
 Cum?
 Am pregătit-o, exact.
 Dar asta nu-i pregătit, asta e doar pentru că m-am mintit
 că am folosit-o și am activat-o.
 Se numește comeback sau throw-back.
 Da, nu vreau să știu toate răspunsurile din viața fiecăruia
,
 ar fi o presiune enormă pe mine să știu asta.
 Și atunci preferința și convingerea mea, modelată din LLP
 și de la Milton Erickson,
 este că tu ai deja răspunsul provocărilor tale.
 Orice persoană vine către mine și spunea-mi o problemă, eu
 ii zic, ai și un răspuns.
 Dacă nu ii zic, cred.
 Asta cred eu. Ai și un răspuns. Imediat rămeu.
 Și în momentul în care eu cred că tu ai răspunsul, trebuie
 doar să te întreb care e răspunsul.
 Te întreb, eu pe tine, care e răspunsul.
 Ah, că nu poți să te întreb direct. Ok, și care e soluția?
 Pentru că tu ai convingerea că nu o ai.
 Te au pe-o colite.
 Și nu te pe-o colite, folosind recadrare, poți să o folose
zi ca întrebare.
 Nu neapărat ca replică. Atenție, recadrare o putem folosi
 ca replică,
 adică îi sublinieți tu un beneficiu pe care el nu l-a văzut
.
 sau o poți folosi ca întrebare, adică îl întrebi din ce ung
hi încă n-a privit.
 Are sens subtilitatea?
 Sanatate.
 Și este una din cele mai eficiente tehnici de coaching,
 în care eu nu am nevoie să știu soluția la problema ta.
 Eu sunt cu tine curios, la fel de curios.
 Hai să vedem care e.
 Și am lucrat cu oameni
 cu provocări pe antreprenori iar de milioane de euro.
 Era un antreprenor cu aface de milioane de euro
 și îmi povesta mie de nu știu ce avioane
 Și eu nu știam, eu doar auzeam ce spuneam și puneam întrebă
ri pe structură, de metamodel și de recadrare.
 Atât! În rest nu știam nimic.
 Am lucrat cu medici.
 Medici.
 Am în Palmares, ca să zic așa, de mare faraon desfobiator ș
ef.
 Că mi-am luat și eu nume, dacă tot sunt regine și regi acum
, ce...
 Eu spăd degeaba.
 Și sunt și eu faraonul desfobiator șef.
 Am combinat și eu niște.
 Și am în tolba mea de rezultate
 Acum la modul foarte, să văd că mă îndresc foarte mult, un
 rezultat foarte frumos cu un tip care mi-a devenit și pri
eten foarte apropiat, neurochirurg.
 Neurochirurg, deci un om neprost, un om foarte neprost,
 care a învățat mult la viața lui, neurochirurg, care avea o
 fobie de înălțim.
 Și care a venit la mine la Cluj acum vreo 4 ani de zi, cu m
intea foarte deschisă,
 și într-o pauză m-a abordat și mi-a zis, ba, am și nevoie,
 uite, am și o fobie.
 Și zic, n-am decât 10 minute, ca așa pauze. Trecuse deja un
 pic.
 Ai timp? Da, hai să stăm 10 minute.
 Și am stat deoparte 10 minute de vorbă, am vorbit, l-am pus
 să facă niște magii cu un căpșorul lui, neurochirurg.
 Deci nu e ușor de prostit, da? Înțelegeți? Minte critică.
 Am uitat de fapt de situația, au trecut anii, trecut anii,
 noi ne-am auzit la telefon că a venit pandemia în 2020, în
 2020 era faza asta,
 în 2022 mă sună, nu mi-ai vorbit la telefon, dar mă sună,
 salut ce fraș cum ești, ce bă, te-am sunat să-mi aduc am
inte, ceva.
 Tu știi că am fost la ski? Și eu eram și... ce? Și eu am f
ost la notat, ce să-ți povestesc? 1-1, știi? Ce nu nu?
 Nu, eu uitase în faza.
 El avea fobie să se urce la înălțim să facă telecabina așa
 cu el.
 Știți că la teleschii mai face telecabina cu tine așa și pe
 la lui a panica efectiv.
 Și ce? M-am dus la schi. Și nu mi-a fost frică.
 Și succe că nu înțelegeu, uitase în faza.
 Și ți ții tu minde în 2020 când...
 Aaaa...
 După doi ani de zile de la fază eu uitasem despre asta, el
 uitase despre asta că a fost pandemie, nu a schiat.
 S-a dus în telecabină, uitând că era frică,
 și după ce s-a dat cu schiule, și le-a întrebat cineva din
 grup,
 ba, dar tu nu erai cu probleme?
 Și atunci i-a realizat.
 Atât de eficiente sunt astfel de tehnici.
 Și am avut 10 minute de dezpoziție cu el.
 N-am făcut magie, n-am lucrat, folosind transă,
 sub modalități, modul 2,
 recadrare și dezancorare.
 Toți ce știu eu să fac știți și voi deja,
 doar nu aveți antrenament încă.
 De ce vă zic asta?
 Nu e nevoie să faceți 15 ani de terapie.
 Bine, uneori e, pe anumite provocări.
 Pe anumite provocări nu e nevoie.
 E nevoie doar să știi să formulezi corect un test inotic
 și să răspunți corect la niște convingere ale unor mamei.
 Atât.
 O recadrare făcută bine are efectul,
 dacă nu de a dilua o convingere,
 dacă nu de a schimba o convingere, măcar de a o dilua.
 Vă dau o recadrare pe care am fost tot des cu voi și nu ști
ți?
 E și slate of mouth acolo un pic, e și hipnotic.
 Dar pleacă de la recadrare.
 Vin oamenii și îmi spun că după modul de obiective sau în
 timpul modului de obiective,
 Horia e greu, ce-am spus tu.
 E greu să ies din zona de comfort, e greu să mă lupt împot
riva frici.
 Și eu zic, înțeleg, ai dreptate, bine că nu e imposibil.
 Se simzați?
 Eu sunt de acord cu ce zice el, că e greu.
 Dar nu e așa că e bine că nu este imposibil?
 Se simzați unghiul diferit al aceleași situații?
 Dacă aș crede ce zice el, bă, e greu.
 Da, nu e greu.
 200 euro.
 Că am fost de acord cu tine, știi?
 Exact, bravo!
 Mă treabă Ștefan, câte chile de greu!
 Bravo, a să-i cekut să vă prindezi.
 Bun, altcineva, cu ce gând veniți din pauză?
 Da, stai că era Romeo, iartă-mă, scuză-mă.
 Încerc scuze, era Romeo Laren și nu vreau să zic că îl
 ignor.
 Ceea ce spuneai de recadrare este același lucru cu avantaj
 dezavantaj dacă fac ceva și avantaj dezavantaj dacă nu fac.
 În același lucru.
 Nu, se apropie, dar nu. Asta cu avantaj dezavantaj este
 strategic, pur și simplu.
 Adică e valoarea strategică.
 Recadrarea înseamnă să privesc dintr-un unghi care este
 favorabil mie.
 Și să aleg să mă uit la ala un loc de unghiu de favorabil
 mie.
 Îți dau un exemplu.
 Mulți oameni, la început, când mă cunosc pentru prima oară,
 sau mă văd pe online sau în orice fel de context,
 pentru că am o masca mai puțin frumoasă, adică mai scot,
 mai autentic ce gândesc și ce spun,
 uneori mă etichetează ca arogant.
 Sunt și în sală unii.
 Exact. Cine a crezut prima impresa a fost, bă, tu ești cam
 arogant?
 Mulțumesc.
 Când mi-a zis cineva asta oată, bă, tu ești cam arogant,
 prima mea replica, vreunu' mă-mi da seama, prima mea
 replica a fost,
 hmm, arogant sau încăzător în ceea ce fac, vai tu de ales
 să crezi ce vrei.
 Și el am făcut asta, cum adică?
 Păi și zic, tu vrei un om care...
 Vrei să stai departe de un om pe care îl percepi arrogant?
 Sau ai preferat să te l-aș ghidat măcar un pic până obține
zi un rezultat de un om încrezător în sine?
 Și abia după aia să decizi.
 Analizează un pic ce am zis.
 Dacă îi aș fi lăsat convingerea de tu ești arrogant, nu vre
au să lucrezi cu tine, era în favorea mea?
 Sau a lui? Nu.
 Și atunci aia mi s-a ok.
 posibil să fiu și arogant
 sau am foarte mare încredere și rezultate și încredere mine
 pe bază a ceea ce am făcut până acum,
 încât par arogant pentru omul care n-are răbdare să mă cun
osc.
 Ce e asta?
 Recadrare. Are sens?
 I-am schimbat unghiul din care privește și după aia l-am
 întrebat.
 Ai preferat să lucrezi să fii departe de un om arogant
 și să ai dreptate că a fost un om arogant
 sau să te riși să lucrezi cu un om care este încrezător în
 tine dar par arogant
 și să constați că ți-a merita să stai lângă el.
 Cât te-a ajutat, cât te-a învățat, cât te-a sprijinit.
 Auziți ce zic?
 Mă mai zic una despre recadrare?
 Orice calitate,
 nu, orice defect
 aveți voi, sau credeți că aveți voi,
 este o calitate prea intensă.
 Bravo! Orice calitate dusă la extrem devine defect.
 Aroganța este încrederea în sine prea intensă.
 Da?
 La fel. Perfecționismul dus la mare intensitate
 devine limitativ pentru că vrei să fie totul perfect
 unde nu-i miză mic, unde nu-i miză mare.
 Și disperii oamenii prin micromanagement și perfecțiune
 unde nu-i o miză mare.
 Dar e bine să fii perfecționist pentru că, în realitate,
 perfecționism înseamnă atent la detalii.
 Da sau nu?
 Și atunci a venit și vă întreb
 E posibil că a voi să aveți foarte multe calități pe care
 le considerați defecte doar pentru că sunt prea intense?
 Da
 Al, maybe
 Food for thought
 Noi nu suntem
 Defecte
 Din punctul meu de vedere
 Sunt oameni care au calități fie prea intense
 prea intense dezvoltate și nu știm să ne menegeriam,
 fie le manifestăm, cuvânt folosit,
 corect, grammatical, contextual, ca să știți.
 Fie aceste defecte și comportamente și abilități le
 manifestăm
 în contextul nepotrivit.
 Cum vă spuneam la mine, aveam nevoie de atenție,
 îmi place să vorbesc, îmi place să explic,
 fac asta din totdeauna, îmi place să explic shit,
 îmi place să zic părerile.
 Bă, dacă mă fac într-o sală în care eu sunt cursant și alt
ul în față,
 care e plătit să facă asta, devine limitativ, corect?
 Și atunci îi zic, păi, nu-mi fac eu cursul meu?
 Jur, vă dau cuvântul meu.
 Și mi-am făcut cursul meu și brusc oamenii erau atenți la
 mine.
 Și mă și rugau să le explic mai mult.
 Și ceea ce era un defect în sala lui Marius,
 a devenit o calitate în sala mea.
 Ajun la voi? Nu glumesc.
 Introversia. Vin unii și spun, da mă, dar eu sunt introvert
it și timid.
 Și sunteti pe aici avruni? Eu aștia că sunt curios.
 Și mulțumesc, mână jos. Și eu sunt ca voi, v-am spus, știți
 deja.
 Și introversia pentru unii dintre voi, ce zbăi, dar e rea.
 Într-o cumă, mă ține pe loc. Fricos.
 În același timp, introversia te face să fii un foarte bun
 observator.
 Da sau nu?
 Depinde.
 Anxietatea e rea?
 Deja...
 Anxietatea e bună pentru că te face să anticipezi lucruri
 care poasă să meargă rău și să te pregătești cu ele cu un
 plan dinainte.
 Evident!
 Anxietatea devine limitativă în momentul în care tu ești în
 vacanță și ar trebui să înveți să relaxezi.
 Dar anxietatea nu e bună sau rea.
 Anxietatea te ține și în prezent, apropo.
 Anxietatea te face să te și pregătești
 versus relaxarea completă care te face să iei din seniniște
, pum, și nu știu de unde au venit, de la viață.
 Nu există lucru bun sau rău.
 Există un unchi nefavorabil
 a ceea ce i-am trăit.
 Ridică miza?
 Vă ține?
 Vorbeam la masă
 despre un subiect greu și dificil.
 Îmi permiti?
 Decesul unei persoane. Moartea, mormuntarea, ce vorbeam mai
 devreme?
 Și mi-am rea adus aminte vorbind cu cinea foarte drag mie
 din echipă,
 că inclusiv asta, decesul și mormuntarea,
 are mai multe cadre din care noi de obicei nu ne apropiem.
 Hai să le luăm un pic pe rând, ați vrea? Așa, să ne aprop
iem.
 Pentru cei care rămân
 în forma asta de existență, de viață,
 care pierd.
 E dureros,
 e trist,
 e traumatizant
 si-e shocant,
 mare zacapare din senin
 si este extrem de consumator
 daca este un proces care se intampla in timp,
 adica stii ca urmeaza.
 Dar hai sa ne uitam din perspectiva
 celui-celei
 care face aceasta trecere.
 Daca face trecerea
 dupa boala grea,
 din punctul lui sau ei de vedere,
 e bine sau rău că depășește etapa asta?
 Înțelegeți unde bat?
 Din perspectiva lui sau ei, imediat,
 și am fost de față la niște discuții super intense în viața
 mea,
 în care oamenii în stare de durere profundă și boală
 își doreau, au zis asta.
 Îmi doresc să plec măneplu.
 Și totuși, priviți unchiuri cadre diferite.
 Dacă pleacă de ce a plecat și ne doare și-i șocand,
 dacă rămâne suferă el sau ea, da' mi-mi mai bine.
 Nu cumva suntem egoiști atunci când ne concentăm doar pe
 durerea noastră
 când cineva alege, din orice fel de motiv, să plece?
 Ca și cadrul.
 De ce a plecat, de ce a murit, de ce m-a părăsit?
 Mi se pare foarte egoist.
 E normal să fie, de rezumătări să zic, că nu vreau să bagat
elizez subiect atât de intenși și de valoros pentru sufletul
 nostru.
 Doamne, ferește!
 Am avut pierderi foarte mari
 în viață.
 Prin deces.
 Alt oameni foarte dragi mie.
 MULT!
 În același timp,
 dacă mă duc și vreau să-mi fac mie bine,
 Nu mă concentrez pe ce am pierdut eu.
 Mă concentrez pe de ce e bine pentru el sau ea, că s-a înt
âmplat așa.
 Are sens? Și e foarte greu.
 Doar ni se schimbă starea emoțională.
 Când zici, bă, nu mai suferă.
 Sau e mai bine în funcție de convingile pe care le are fie
care. E mai bine unde e.
 E tot o recadrarea.
 Acelui as lucru.
 Unii cand primezi cu un diagnostic de orice fel provocator
 sau, nu stiu, fatal in orice sens,
 intre in depresie.
 Alții intre in proces de renaștere.
 Și o ia ca un feedback și spuneam ceva de învățat.
 Cumva am contribuit la asta.
 E ceva ce trebuie să învăț sau să fac diferit.
 o fac diferit.
 Și în ce procesul de renaștere efectiv,
 și ăștia, statistic,
 ajuns să dea în regresie sau să se vindece
 și să mearcă mai departe, să trăiască și mai intens decât p
ână la diagnostic.
 Diferența care o face?
 Psihologia lor.
 100% psihologia lor.
 Inclusiv e subiect atât de intens, cum este asta.
 Inclusiv.
 V-am zis povestea lui Socrate?
 Urma, să vă spun?
 Da, da.
 Ok, foarte pe scurt, unul răvanță online.
 Socrate a murit prin o trăvire, prin autotrăvire.
 Dar nu pentru că a vrut el să-și aviața,
 ci pentru că a ales să-și aviața ca alternativă la cei ce i
 s-a propus.
 Foarte pe scurt, pentru că Socrate în vremea în care trăia
 avea de știpoli, îi învăța pe aceștia diverse concepte, mă
 rog, principii.
 Unul dintre aceste concepte principi în seriile lui de pred
are sau de învățare
 a deranjat pe mai mari cetății, nu știu ce a zis, a zis ce
va
 și a deranjat pe mai mari cetății, ăștia l-au arestat, l-au
 băgat într-o celură și au spus
 Socrate, știm că tu ești mare cohone, sunt mare înțelepșme
cher, bombardier
 dar trebuie să zici și ce vrem noi să zici, că ne supărăm
 cu supușii și nu e ok.
 Hai zici și tu ca noi și îți dăm drumul.
 Și ăsta a zis, nu.
 Eu cred ce spun, spun ce cred,
 și dacă voi nu seți de acord cu mine, este dreptul vostru.
 Și ăsta a spus, dacă nu spui ce crede noi,
 sau nu îți retragi ce-ai spus tu,
 te condamna la moarte prin o trăvire cu mă... cum?
 Mătrăgun, nu mai știu. Exact.
 Și ăsta a zis, bine, atunci asta e.
 Când au auzit asta deștii polilui, s-au dus la el în celulă
.
 Bă, filezi, zi dreacă cum vor ei, că noi știm adevărul.
 Eu acum traduc, dacă nu v-ați vreți.
 Traduc din latină în cocalărească.
 Ideea e că mergem mai repede.
 Ne înțelegem mai repede.
 Și fără glumă, vin de ship-ul ăla și spun
 maestre, nu fi nebun, avem nevoie de tine,
 ai atât de multe lucruri să ne înveți
 cum să accepti să mori
 prin autotrăvire doar pentru că nu vrei să schimbi opinie,
 nu-ți e frigă de moarte?
 Și aici vine lecția.
 Și Sokate a spus, de ce să-mi fie frică de moarte?
 Sunt doar două posibilități.
 Fie cei care cred în viață de după moarte au dreptate,
 iar dincolo, să mă întâlnesc cu toți cei dragi miei care au
 plecat mai devreme,
 cu toți mentorii și oamenii pe care aș vrea să-i cunoști,
 să-i iubezi mai mult timp,
 o să ne întâlnim și o să dialogăm și o să filozofăm până
 eternitate.
 Sau variant a doi nu e nimic.
 Iar dacă nu e nimic, eu nici măcar nu o să aflu că nu este
 nimic, pentru că o să încetă să mai exist.
 De ce mi-ar fi frica de oricare întreere?
 Are sens?
 Recadrarea.
 Aleg cadrul prin care să privesc orice posibil rezultat.
 Nu l-am inventat noi, nu l-a inventat NLP-ul. NLP-ul l-a
 observat
 și i-a dat un nume,
 iar voi îl puteți transforma în abilitate.
 Din momentul ăsta, aveți, și o să exerțăm imediat,
 abilitatea să puneți sub senu întrebării un cadru prin care
 voi priviți și este în defavore a voastră.
 Vă mai dau un exemplu.
 Am lucrat acum un an,
 în cer scuze, cu un student.
 Un student în anul nu mai știu, 2, 3, nici nu mai știu.
 Un băiat foarte tânăr.
 Eu nu prea fac și nu mai fac ședințe individuale,
 Doar mi-a fost cumva insistent adus, am și o listă aștept
are și nu fac decât urgențe sau dau mai departe.
 Sau lucrez cu ai mei, dar care i-am de ceva timp.
 M-a convins, am lucrat cu el, mi-a plăcut de el, băiat
 extrem de inteligent.
 EXTREM DE INTELIGENT!
 Avea niște provocări cu drogurile,
 cu ansietatea
 și cu miserupismul.
 Adică el vrea să ducă la lucru, nu la facultate.
 Am rezolvat-o pe aia cu drogurile, am rezolvat-o pe aia cu
 anxietatea,
 bă, și să ținea de treabă, de sport, de mâncare, să era om
ul,
 doar nu vrea să merg în sesiune.
 Și zic, bă, ești nebun, adică ne-am descurcat cu alea grele
,
 și acum la sesiune faci figuri.
 Nu-mi trebuie meni în facultate, că nu fați-vă mare lucru,
 că nu...
 Nu, nu-mi trebuie sesiune, că și așa am văzut...
 Știu păr de rost tot ce vor să știe,
 dar ei vor să le scriu în limbașilor de lemn.
 Zic, bine, el ala informatic.
 El ala informatic.
 Si zic, ok, da'
 ti-as place ce faci, ca si meserie?
 Ca el lucra.
 Da, foarte mult.
 Si castigi bine?
 De ce pentru 21-22 de ani castig foarte bine?
 Daca castig mai prost decat as castiga,
 ca as avea licenta aia, fii la mama ei.
 Si zic, aaa...
 Deci practic tu rasi banii.
 Să uită-ne cum adică?
 Păi tu practic îmi spui că preferi să riși să n-ai licența
 ca să te asiguri că rămâi în mediocritat e profesional
 pentru totul restul vieții.
 Să atât așa în mine poftim?
 Păi mă gândesc că tu ții morțiși să nu poți să ieși la un
 restaurant scump peste 4-5 ani.
 Că tu ții morțiși să nu mergi într-o vacanță scumpă
 și să continui să muncești eventual și mai mult pentru că o
 să ai concurență.
 Cum adică?
 Păi zic, man, dacă tu nu-ți-ai licența și nu-ți crește sal
ariul și tu nu evoluezi profesional,
 tu nu rămâi la un nivel mediocru?
 Și în momentul ăla, i-a făcut cling-cling.
 Și zic, hai să facem altă execițiu.
 Zic, câț' bani ai câștigat în plus dacă ai avea licența
 acum?
 Și mi-a dat un score, nu contează suma, mi-a dat 500 de
 euro, să spunem, pe lună, o mie, nu contează.
 În plus.
 Și zic, ok, mulțuiește cu 12?
 La an, da?
 Mulțuiește cu încă 15 ani.
 Zic, în care e suma?
 și ată o sumă mare de tot.
 Și zic perfect.
 Tu la ăștia renunți cu fiecare moment în care îți crezi l
enea.
 Tu la ăștia renunți, îți spui, pof, foc, marș.
 Ca să nu mai zic
 că peste 15-20 ani se va indexa salariul și tu
 poate vei și investi între timp, pentru că ai de unde.
 Și investințe va face un bulgăre de investiții care te va
 servi din două pări și
 vei avea și un venit activ și un venit pasiv.
 Dar tu nu vrei asta.
 Și mântul ăsta fierbea deja, îți dai seama, îi făcea deja
...
 Dar dacă ar fi să ne gândim altfel, că cu fiecare litră, cu
 fiecare propoziție pe care tu înveți pentru examenul tău de
 licență, îți intră 100 de euro în cont.
 Ai fi mai motivat un pic, măcar să iei 5-ul.
 Ii ții, nu e nici nebun.
 Și a fost carbit, din momentul ăla.
 I-am dat eu motivație cu lingură?
 I-am schimbat perspectivă.
 Uite ce se întâmplă dacă,
 uite ce se întâmplă dacă nu,
 uite ce înseamnă ceea ce tu spui.
 Sau ce poate să mai însemne ceea ce tu spui.
 Și aici vreau să vă dau două întrebări.
 De recadrare.
 Recadrare de sens este asta.
 Vreau să te gândești sau să nu te gândești acum,
 doar să ai în vedere că e nevoie să folosești asta atunci,
 la o situatie din viața ta
 de care te plângi.
 De care te plângi.
 Și vreau să îi adresez de acelei situații două întrebări.
 Unu.
 Ce înseamnă asta pentru mine?
 Situată asta ce înseamnă pentru mine?
 Ceea ce s-a întâmplat, ce înseamnă pentru mine?
 Ce mi-a zis el, ea? Ce înseamnă pentru mine?
 Urge.
 Și al doilea?
 Ce alt ceva ar putea să însemne?
 Ce alt ceva ar putea să însemne?
 Și nici măcar nu mai contează aici răspunsul.
 Contează de la un punct în coro, dar nu mai este important.
 Știți de ce?
 Dacă ai acceptat întrebarea cu ce altceva poate să mai în
semne,
 deja ai spus sub conștientului tău că sunt mai multe vari
ante.
 Possibile.
 Da sau nu?
 Și, în esență, la începutul începutului, e important doar
 să știm că sunt mai multe variante posibile.
 Să nu mai gățăm de una singură.
 Aveam un prieten comun, prietenii copililea lui Marius pe
 care l-am întâlnit și eu ulterioși,
 m-am apropiat de el acum câțiva ani de zile,
 care era defectă în alte lucruri, în alte moduri, dar era
 defectă în moduri interesante,
 diferite de mine, ca să zic așa. Am avut un rapport foarte
 mișto.
 Și el era constant în relații și ieșea din relații.
 Intră în relații, ieșea din relații. Dar constant, la modul
 de...
 nu știu, lunar, nu știu cum să spun.
 Și vine într-o zi după o relație de 3-4 luni și ne zice...
 M-am despărțit de... nu știu, și ne dă numele, de parcă noi
 știam, că ți-am spus, era...
 Și zic, nu, am parere, să-i utream mie, poftim.
 Îmi pare rău că nu.
 Ce vorbești? M-am scăpat și de data asta.
 M-am scăpat și de data asta. Ești nebun?
 Mi-a stat capul.
 A făcut-o cu umorul, cu caterină, dar a fost ce? O...
 ...recadrare.
 Poate să fie o bucurie că se întâmplă, sau un asol că se
 întâmplă.
 Tot din experiență profesională.
 Acum mulți ani de zile mergeam în misiuni internaționale.
 Eram în Bulgaria, la greaneță cu Turcia,
 nu schimb de experiență, eram chiar... lucram acolo.
 O perioadă foarte mișto din viața mea.
 Și în hotelul în care să te-am cazat,
 erau foarte mulți ofițiri din țări străine, cum eram mai
 mulți în anumite operațiuni.
 Liderul nostru de echipă era Sloven, Slovak, nu mai știu.
 Un băiat absolut fantastic.
 Dar mai învârst, avea așa 50-100 de pensi apropi.
 Eu aveam atunci 28-29.
 Și era șeful meu, cum ar veni.
 Și la un moment dat, într-o seară, s-a polpea misiunea de
 final și am ieșit la masă mai mulți ofițeri.
 Haideți să ne luăm în revedere, bem un șpriț, povestim.
 Austria, Germanii, Românii, Nemți, ce are alt.
 În drum spre restaurant, la un moment dat, ăsta, șeful nost
ru scapă azi e ziua soției mele.
 Eu din stânga lui, la mulți ani, felicitări.
 La care el făr... Bine, omul umor negru, fantastic.
 Deci nici n-a clipit, mergea așa pe stradă, nici n-a clipit
, face... dar de ce?
 Păi zic felicitări că, na, ziua soției tale.
 Felicitări de ce? Că am bătrânit un an sau...
 Ffff...
 Evident, omul glumea,
 da' mie mi-a stat cap o secundă,
 cum ai putut să te duci în unghiul ăla
 și să scoți o duma atunci.
 Ce a făcut el, de fapt?
 Cum poate o să înțeleg greșit ceea ce tu cum ai spus?
 Ce v-am spus? O tehnică înainte de masă.
 Cum poate o să înțeleg greșit
 ceea ce tu cum ai spus?
 Și el asta a făcut.
 El a înțeles intenționa greșit că l-a înfelicitat că a bătr
âit de-nva asta un an.
 Are sens tehnica.
 Bă, și banală, adică e...
 Vă-a împlictisit?
 Da, nu...
 Vreau doar să pun aici și context, ca să nu intre în fiebir
ilații vreunul.
 Păcemoască ce?
 Era pentru mine asta.
 Am văzut că am scris doar una și deja mă deranjea că nu am
 scris și doiul, știi?
 Bun.
 Vreau să vă scrieți pe caet acum
 limite de ale voastre,
 două limite, trei limite de ale voastre, ceva ce nu puteți
 să faceți.
 Două, trei...
 Și, pe lângă asta, în continuare, 2-3 situații neplăcute
 din viața voastră care vă deranjează.
 Cu care alea?
 Nu, nu, nu, nu, da sau nu, alegi tu.
 2-3-4, câte vrei tu, situații din viața ta care te limiteaz
ă, te deranjează, te frustrează.
 Perfect.
 Deci, dacă nu ai o
 oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 nu ai oameni care te-au deasupra,
 despre blocajele tale, ce crezi tu despre ele?
 Exact, asa a vrut Dumnezeu, poftim.
 Orice, ai voie, orice.
 Serios, aveti voie orice.
 Nu, nu, acum le screz.
 Bun.
 Hai sa ne jucam, vreti un pic? Nu mult.
 Cine vrea să-mi spună? Una de pe listele voastre.
 Oricare, nu contează.
 Te rog, Mândruu, ridică-te.
 Și vine colegă mea.
 Atenție la ce-o să zică colegă, că nu o să răspund, eu vre
au să răspundeți voi.
 Ia o să ne zică ceva și o să vă întrepe voi cum ați recad
rat, cum i-ați răspunde la ceea ce i-a zice.
 Discutam mai devreme cu tine în pauză.
 Da.
 Să economisesc.
 Așa.
 Nu, să economisesc este un verb la...
 Conjunctiv, nu mă ajută.
 Mi-i întreb o propoziție sau ceva?
 Nu reușesc să economisesc.
 Nu reușesc să economisesc.
 Ok, asta ce este, o?
 Limită sau convingere?
 E o limită.
 E o limită, da, e o limită.
 Ce crezi tu despre asta?
 Este inconfortabil pentru mine să fac acțiunile pentru a re
uși.
 Ok. Cum i-ați răspund de voi? Până aici.
 Aveți voi orice atenție din momentul ăsta ne jucăm.
 Voi nu trebuie să recadrați ca mine, ca Tony Robbins, ca
 Marius, ca...
 Da, deci nu la modul de 3 să fiu perfect.
 Orice-ți vine prin minte, vreau să ne jucăm să vedem să cal
ibrăm ce înseamnă un răspuns de tip recadrare.
 Bine? Te rog, Matei, mâna asta o să vină cineva.
 Vrei să vină microfonul?
 De fapt, zic că zic eu, răspund eu.
 ...deci că le-ai acum că efortul de a economisi ar fi prea
 mare pentru tine
 și e bine că te simți bine acum cum ești tu.
 E o recadrare fără efect mare, dar e o recadrare care-i
 confirmă limita.
 Exact.
 Ii confirmă limita.
 Zice Matei, e foarte bine că te simți așa confortabilă cu
 limita.
 Și nu poate să-i opună sub semn întrebării?
 Nu, depinde. Dacă nu continui cu ceva,
 ok.
 gen s-o dai în slate of mouth sau altfel, și o să-ți răsp
und și eu imediat, nu.
 Ii confirmă limita.
 Nu sunt confortabilă să-i învestezi.
 foarte bine, dar ce dracu' normal ca vei alege confortul?
 E bine sa simti bine cu limitele tale.
 Si nu s-a schimbat nimic, stii? Era înforsat-o.
 Dar iti multumesc pentru input. Te rog, George, iti e nim
ite bine?
 Cum?
 Dragos!
 Asa, ai fata de George azi, e regula.
 Ce beneficii crezi ca ai gasit daca ai incepe sa economis
esti?
 Care-ti beneficii le economisiri?
 Care-ti beneficii le economisiri este intrebarea de metam
odel, nu este recadrare.
 Iti multumesc, Dragos.
 Am raspuns la ea.
 Nu!
 Eu vreau doar recadrare. Ce ai făcut tu, și o să facem și
 noi imediat, este coaching.
 Nu economisesc. Ce te-ar face să economisești?
 Care ar fi beneficile să economisești? Asta este întrebarea
 de coaching.
 Eu vreau recadrare.
 Adică vreau să îi schimb perspectiva asupra limitei
 sau asupra motivației. Are sens?
 Te rog, Alex.
 Care sunt beneficile NEE economisierii?
 Care sunt beneficile... e o recadrare perfect.
 E posibil să ai beneficiile mai mari pentru tine și mai val
oroase acum decât beneficiile economisirii?
 Draga mea!
 Mai pună toate întrebări astea.
 E posibil să ai niște beneficii actuale mai importante și
 mai valoroase pentru tine decât beneficiile economisirii?
 Da!
 Ok.
 Și alea dacă le compar cu beneficiile economisirii, e
 diferență mare între ele?
 E o diferență, nu pot să zic că e mare. E o diferență.
 Dar te aduce niște avantaje.
 Da.
 Perfect.
 Aceste avantaje pe termen lung sunt mai valoroase decât
 cele ale economisirii?
 Pe termen lung.
 Nu.
 Deci practic tu alegi
 confortul
 temporar al timpului prezent
 in detrimentul
 confortului viitor pe termen lung.
 Asta pare ca fac, da.
 Ok. Si asta e apanajul
 cui a unui om matur?
 A unui adolescent.
 Deci tu practic iti lasi viitorul tau in mani un adolescent
.
 Răsățat, după cum se pare.
 Așa pare, da.
 Ok, și ești ok cu asta?
 Nu.
 Un adolescent are nevoie de disciplină?
 Da.
 Ca să își instaleze niște principii și niște comportamente
 care să-i transforme caracterul?
 Da, categoric.
 Tu ai avut disciplină la un punct în trecutul tău
 adolescent care astăzi te servez foarte bine?
 Da.
 Ok.
 Cum te simți?
 Aștept să văd ce urmează.
 Nimic. Cum te simți acum? Că vorbim din unghiurile astea.
 Din faptul că tu lași o adolescentă răsfățată...
 Îmi creează un disconfort, clar.
 Ok. Iar acest disconfort este suficient de mare...
 Nu.
 Încă.
 Încă, nu încă, da.
 Ok. Dar ar fi suficient de mare dacă te duci în viitorul tă
u presă 30 de ani
 și ai ști că viitorul tău de femeie cu pensie a fost afect
at de o adolescentă răsfățată?
 Da, da.
 Ce e asta?
 Future Pays is aicic de cadare de context, pentru ca
 adolescenta in momentul asta isi permita sa fie rasfata.
 In ce context?
 Azi, actual, sunt tanar, imi permit, am serviciu.
 Dar peste 30 de ani ai vrea sa depinsi de aur si de PSD
 pentru ca ai fost o adolescenta rasfata si n-ai investit?
 Da, clar nu.
 Esti sigura ca pare ca da?
 Nu.
 Adica, din cum te vede aici, pare profilul de votant PSD p
este 30 de ani.
 Ok, fair enough.
 Cum te simti acum?
 Mai stârnit.
 Ați văzut ce am făcut?
 N-a mers recadrare de moment.
 Cu o adolescente răsfățată îți conduce viața.
 Mulțumesc că a fost foarte bun piciu, că de-aia am constru
it pe el.
 N-a mers suficient.
 Ați mă simt frustrată, dar...
 Cum sunt adolescenții?
 Da, mă fut, nu ați...
 Repară mama.
 Da, dar peste 30 de ani s-ar putea să nu mai pot să fac
 asta.
 Și dacă stau și mă gândez că am 30 de ani, mă distracă în
 un adolescente.
 Când mă gândesc, cam 30 de ani m-am distrat ca un
 adolescent.
 În timp ce am ajuns să depind
 de coruția sistemică care îți garantez că va fi în România
 și atunci,
 s-ar putea să nu mai am stomac să amân un moment de discipl
ină lunar,
 care înseamnă, de fapt, economisirea și investiția.
 Ce am făcut Adineauri?
 Ați prins-o? Adineauri.
 Unde a fost recadrat Adineauri?
 Am spus, s-ar putea să mă facă să nu amân
 un moment infim de disciplină lunară.
 Am schimbat din economisire, în disciplină lunară, moment
 infim.
 Are sens?
 Și este alt cadru.
 Și atât de ușor.
 Eu m-am apucat de investiții în momentul în care mi-am dat
 seama că sub nicio formă,
 nu am cum pentru sistema mea de sine,
 să depind vreodată de sistemul prubrii de stată.
 Sub nicio fucking formă.
 Și atunci am început să învestesc acum 3-4 ani de zile din
 frică.
 Nu din dorința de a fi prosper.
 Aia e un efect pe termen lung, dacă vine bine.
 Dar eu nu vreau să privesc în ochi poștașul cu ochi flămâni
 și goi,
 decât ori vine peste 30 de ani să îmi dea pensie.
 Că nu vreau. Că prea mulți oameni suferă și sunt badracur
izi din cauza faptului
 că au depins și depind de sistemul de stat în țară asta.
 Și eu nu vreau să fiu prin cei ei.
 Și atunci am început să învestesc lunar.
 Suntem mici la început, din cine cea mai mare după aia,
 Dacă n-am prins, sunt credere că știu ce fac.
 Și acum primesc dividende.
 Vorbesc de BVB, de Bursa Lorul București.
 Primesc dividende odată pe an de la companii la care eu nu
 lucrez.
 OMV mi-a bagat acum o zi jumate, pentru cine sunteti pe b
ursă, mi-a bagat dividendele.
 1000 și ceva de euro.
 Fără să fac nimic.
 Dividendul special, pentru că la început o anului sau mai ș
tiu când în vară, mi-am bagat o tură.
 Ioanul ăsta am luat 2000 și ceva de euro, fără să fac nimic
.
 nu lucrez la OMV, de la OMV.
 Și când am început să prind încrederea asta,
 că opa, pot să mi se alimenteze contul lunar
 cu niște bani fără să fac eu fucking nimic,
 păi stai un pic că nu mai e disciplină deja.
 Aia este...
 Lăcomie.
 Acum, a investit cu lăcomie.
 Când cade bursa asta să corectează un pic, știi ce simt eu?
 Black Friday.
 Cumpăr.
 Are sens?
 Pe bursă, oameni începători sau cu psihologie diferite,
 să spunem ineficientă,
 needucați sau fără un mentor,
 eu am oameni la care apelez că nu sunt eu, nu cunosc.
 Oamenii care n-au această educație sau resurse pe bursă
 se vor duce și vor vinde când pică piață.
 Pentru că se spui economiile mele.
 Eu am intrat la două săptămâni înainte
 să vina putin în Ucraina, am intrat pe bursă.
 A intrat putin în Ucraina, mi-a scăzut portofoliu cu 30%.
 30-ceva la sută.
 Și tipul care mă consilia, prietenul meu, mi-a zis, perfect
, bucură-te.
 Și eu eram cu un moment să mă bucur că pică bursa aștâmpit.
 Și zice, nu un moment, bucură-te, pentru că tu ai parte de
 o criză pe bursă,
 la scurt timp după ce ai intrat pe bursă, te va căli mai
 repede.
 Și pe termen lung, orice criză va veni, nu o văi mea lua ca
 o criză, o văi lua ca oportunitate.
 Și a avut dreptate.
 Și deși mi-a scăzut portofoliu cu trece doarste în prima zi
,
 Eu am cumulat, am continuat să cumpăr, fără să vân nimic.
 Am continuat să cumpăr. Lunar, conform unui buget, nu m-am
 calicit.
 Și acum am compani, cum este OMV-ul, cu 60 și ceva la 100
 apreciere pe bursă
 și cu dividente, odată sau de două ori pe an, pe care le pr
imesc fără să fac nimic.
 Și atunci a vins și te întreb
 disciplina de a economisi și de a investi lunar.
 Mai este un efort?
 Sau este o plată în avans?
 a cine vrea eu să fiu, să am și să pot să-mi permit să cump
ăr.
 Înseamnă că mă consider o persoană disciplinată și am obțin
ut în multe arii din viața mea rezultate pentru că am aceast
ă disciplină destul de bine integrată.
 Și nu înțeleg de ce în aria asta am provocarea asta și nu
 mai pot să aplic principiile disciplinei.
 Iar când te aud pe tine vorbind despre subiectul ăsta, sim
te admirație față de tine
 și frustrarea că nu reușe să o fac.
 Perfect.
 Să simți și mai multă frustrarea.
 Să-ți aduce aminte, fă un future pacing în lucrul meu și ad
uce aminte
 că disciplina într-un domeniu și o activitate nouă la înce
put e grea.
 Dar îți mai zic un lucru.
 Păi tine nu te sperie disciplina
 atât de tare pe cât ar putea să te speri regretul că n-ai f
ăcut-o la timpul potriviță.
 Ați regretat lucruri în viața voastră? Eu sunt foarte motiv
at de regret, de frica de regret.
 Vă mai dau o recadrare. Am mai vorbit despre ea, cred că la
 modul 3.
 Dar acum pot să vă zic că e o recadrare.
 Frica.
 Oamenii nu fac lucruri în viața lor pentru că le este frică
.
 E natural, e sănătos, e în regulă, pățim toți, nu-i nimeni
 special, nimeni nu scap.
 Ce fac diferit cei care în ciuda fricii se mișcă și se
 comportă și acționează,
 este că se raportează diferit la același stimul, la frică.
 Vă dau varianta mea, vă mai spus o vreau doar s-o clarific.
 Dacă tot este să-mi fie frică, pentru că e garantat să-mi f
ie frică în viața asta din momentul în care m-am născut,
 măcar să-mi fie frică de ce vreau eu.
 Recadrare.
 În loc să mă cer cu frică, zic, ok, frică, accept, dar mă
car să fie aia de care vreau eu să-mi fie frică.
 Cum vi se pare asta?
 Ba, mai mult.
 Mă duc și zic, dacă tot am de ales de ce să-mi vine fie fr
ică,
 Hai să-mi fie frică de regret.
 Da. Și eu, în loc să mă concentrez pe ce mi-e frică să facă
 în momentul prezent, orice ar fi,
 mă concentrez pe cât de mult îmi este frică de regretul de
 a nu fi făcut în momentul prezent.
 Adică mă duc în viitor cu mintea și zic, bă, dacă nu fac
 asta azi pentru că mi-e frică,
 o să-mi pară rău? Probabil că da.
 Poți să trăiesc cu regretul ăsta? Probabil că nu.
 Dacă zic, da, pot să trăiesc cu asta,
 fac în așa fel încât să nu pot să trăiesc cu asta.
 Adică îmi schimb variabilele și zic, stai un pic, cum fac
 să nu fie acceptabil acest regret?
 Cum fac să nu fie acceptabil?
 Și atunci de ce în următor mă duc la finalul vieții?
 Cu future pacing-ul.
 Mă duc la finalul vieții și mă întreb acolo, Mândru, sus ac
olo, te pup.
 Mă duc la finalul vieții și mă întreb,
 Dacă aș fi trăit diferit, acționând în pofida fricii,
 constant și cu disciplină atunci unde ar fi fost necesar,
 cine aș fi putut să devin, să am, să pot, să fiu?
 Și mi-apara o imagine foarte faina mea.
 Zic, bă, eu pe ăsta l-am ratat, pentru că mi-am ascultat fr
ica.
 Fuck that, inacceptabil.
 Și ies din Future Pasy și mă duc și fac ce am de făcut.
 Are sens?
 Dar e recadrare.
 Decât să mă concedez pe ce fric am acum, hai să mă concedez
 pe ce fric o să am la finalul vieții, că n-am făcut ce nevo
ie să fac acum.
 Și mi-au pantalonii maro pe mine
 și zic fie ce o vii premisa 14, fack it.
 Și mă duc la scandal.
 Orice se întâmplă e în favoarea mea.
 Este o convingere al lui Pera, de la care...
 El de la Mouzito, Pera Novakovici.
 Ia uitați-vă, Pera?
 Eu de la Pera m-am auzit-o pe asta.
 Orice mi se întâmple în favoarea mea.
 De ce?
 Pentru că trebuie să fie un unghi din care pot să o privesc
 ca și cum e în favoarea mea.
 Mă dă afara de la serviciu.
 Tragedie sau...
 Depinde.
 Dacă am mentalitate de tip dependent
 și că trebuie cineva să aibă grijă de mine, e o tragedie.
 Dacă lucram la un serviciu care mă timora,
 eram în depresie, nu-mi suportam șefici, nu-mi plăcea sal
ariul,
 avea prea multe ore de muncă și nu mă simțeam apreciat,
 exact, faptul că mă da afară de la un job
 pe care nu-mi suport și-așa, este o oportunitate
 de a găsi un job sau un loc de muncă în care să mă simt
 perfect împlinit.
 Da sau nu? Recadrare.
 E adevărat?
 Nu contează.
 Nu contează.
 Pentru că asta nu e garantată.
 Ca așa va fi.
 Pentru că tu trebuie să-ți menții atitudinea psihologia și
 acțiunea
 în raport cu direcția în care recadrez.
 Mă, dați-vă ajunge la voi.
 Bun.
 Altcineva, dați-mi o limită, o provocare, o ceva.
 Vreau să vorbesc cu oameni cu care n-am mai vorbit.
 Am vorbit, am vorbit, am vorbit, am vorbit.
 Altcineva cu care n-am vorbit. Vreau să vă provoc.
 Hai mă, va smușca limba sau ceva.
 Erați pe acolo, poți să-ți câțiva.
 Nu, nu, nu, că am vorbit.
 Vreau să...
 A, nu, tu aveai microfonul aici? Ok.
 Hai ca tu aveai microfonul si sa nu zici ca...
 Te rog.
 Go!
 Mai zi o data numele? Elena.
 Daca te shiri, de asa esti mandru? Da.
 Elena sunt.
 Am scris asa ca am nevoie
 sa dovedesc
 ca sa simt ca sunt apreciata.
 Am nevoie sa
 dovedesc
 ca sa simt apreciata.
 Asta e ce este? Convingere, limită?
 O limită am trecut-o.
 Ok.
 În ce context te limitează?
 Să-mi dau voie. Să...
 Să acționez mai rapid.
 Adică tu spui așa, am nevoie să dovedesc ca să mă simt ap
reciată și asta mă limitează să acționez mai rapid?
 Da, pentru că mă gândesc la modul ăsta, cât de repede să
 fac lucrurile ca să le fac bine, ca să fiu apreciată.
 Și atunci nu acționez rapid, am nevoie de mai mult timp.
 Cât de repede să fac și am nevoie de mai mult timp, e o
 contradicție aici.
 Ceva nu îmi spui sau nu se leagă.
 Am nevoie să dovedesc lucruri ca să fiu apreciată.
 Să le dovedesc.
 Asta înseamnă să acționez și să am rezultate în sensul ăsta
.
 însă simt că mă limitează pentru că pierd mai mult timp în
 procesul ăsta de a dovedi
 și atunci nu acționez pe atât de repede pe cât aș vrea.
 În același timp faptul că vrei mereu și constant să dovedeș
ti ca să te simți apreciată
 te face o persoană foarte fidelă.
 Da.
 Ceea ce este un defect.
 faptul că tu constant vrei să dovedești.
 Nu este un mod
 de a fi fidelă altora și ție?
 Da, și de a-i face pe ceilalți să se simtă...
 Și cum ar fi să schimbi această fidelitate,
 adică să o trăiești în continuare, dar să o orientezi către
 tine?
 Cum ar fi să începi cu...
 Cum ai zis că ai nevoie ca să te simți?
 Admirat.
 Apreciat.
 Apreciat, ok.
 Recaldare, spuneți dacă simțiși ceva.
 Cum i-ați răspund? Alex, fără microfon, zi.
 Nu? Așa, zi, dar nu ai început-o eficient.
 Nu. I-ai nevățumat pentru răspunsă.
 Cum funcționează recaldarea?
 E limita pe care i-ați adăut și o muți într-un alt context
 sau îi dai un alt sens?
 Are ajună a voi?
 Nu încerc să i-o transform cu metamodelul, doar i-o schimb.
 Și ea a zis așa, am nevoie să dovedesc ca să mă simt apreci
ată.
 Nu e metamodel ăsta.
 Imediat.
 Așa.
 Nu, e metamodel.
 Tu trebuie să iei ceva ce i-a face limitativ, și anume fapt
ul că
 vrea să dovedească.
 De aia am sublinat fidelitatea.
 O persoană care vrea constant să dovedească, este persoană
 care iubește.
 Nu? Bravo!
 Cum ar fi să-ți fi fidelă ție în săț?
 Bravo! Cu decadară de context.
 Aici voiam să ajung.
 Înțeleg că tu vrei să dovedești constant ca să fii apreciat
ă,
 în același timp nu cumva ar fi mai eficient să zovedești ț
ie constant că ești apreciată,
 fără să mai dovedești altora?
 Fără să i-am iei pe alții, să mă apreciez neapărat.
 Să nu mai fiu neapărat pe placul lor.
 Fiat de ce zice.
 Să nu mai fi neapărat pe placul lor, prin ce concordament?
 Cum ai face să nu mai fii neapărat pe placul lor? Ai accept
at asta?
 Hai că ai început foarte bine.
 Ai m-a întrerut și am ieșit în flux.
 Să nu mai fiu neapărat pe placul lor.
 Asta înseamnă să mă orientez mai mult spre mine,
 spre nevoile mele, spre ce mă face pe mine,
 să fiu mulțumită și fericită.
 Așa.
 Astfel încât, având toate astea, să pot să...
 Merg către rezultat, dar...
 E complicăciune. Hai să îți ușureze fratele.
 Dacă tot ești așa de bună la a dovedi constant
 ca să te simți apreciată, nu ar fi mai ușor să îți dovedeș
ti.
 Ție că ești valoroasă și de apreciat,
 nu ai mai dovedit de altora?
 Cum ar fi să oprești comportamentul de a dovedi altora,
 iar asta în sine să fie o dovadă că te apreciezi pe tine?
 Da sau nu?
 A oprit comportamentul de a fi constant în proces de a do
vedi altora,
 ca alții să mă admirești, să mă aprecieze, a oprit acest
 comportament?
 Nu este o dovadă de autoapreciere și admirație?
 Da sau nu?
 Da, da.
 Pentru că e în regulă să dovedești constant ca să te simți
 apreciată
 și știu că s-ar putea să fie mult mai ușor
 și mai pe termenul valoros să încep cu tine.
 Comportamentul de a dovedi constant altora
 este un comportament care îți pune ție numării și nuți de
 apreciat altfel.
 Da, o să mă gândesc la asta.
 Nu te gândesc.
 Sună foarte bine.
 Sună foarte bine.
 Ce s-ar întâmpla dacă tu nu ai mai dovedit?
 Hipotetic. Ai zice, nu mai vreau.
 Păi contravine multor chestii pe care le am eu.
 Așa. Și?
 Dacă... Ce-i în regulă cu asta?
 Păi...
 Vine peste niște convingerele mele, pe care am lucrat.
 Adică sunt în proces cu ele.
 Așa?
 Zona asta în care nu mai sunt perfectă, așa cum sunt, așa
 cum mă știu toți ceilalți,
 așa cum sunt eu bine cu mine.
 Adică tu juoși practic într-o piesă de teatru a altora.
 E libertatea asta, e adevărat.
 Fenece-mi spui, dacă aș face schimbări la mine acum,
 alții care s-au obișnuit cu mine așa cum sunt,
 Dar poate ați avut o surpriză, nu?
 A, și surprizele surâte.
 Domnule ferește!
 Eu știu că surprizele-s plăcute.
 Nu vreau să mă duc mai departe, că mă pot duce.
 Dar e posibil, și asta acum ieșim din zona recadrării,
 sau suntem tot acolo, ia-o tu cum vrei.
 Se confunzi, cum zice fratele meu Paul, Ulteanu,
 aprecierea cu iubirea.
 Unul e să fii apreciat și altul e să fii iubit.
 A fi iubit nu înseamnă să dovedești ceva înainte.
 Să știi că merg și eu pe principiul ăsta.
 Ah, văd!
 Păi, n-am zis iubirea, am zis apreciere.
 Știu.
 Dar am prins ideea.
 Mă bucur.
 A ajuns la tine?
 A ajuns la tine?
 Brav, merci.
 Da, merci.
 Ce vrei sa spui Vasile daca iti tine minte bine?
 Zi, zi, zi.
 Ca sa poti sa fii apreciata,
 intai trebuie sa te aprecizi pe tine.
 Pe principiu,
 daca vrei sa ai grija de cineva,
 intai trebuie sa ai grija de tine.
 Bravo, bravo, bravo, bravo.
 Bun, te rog, Matei, go.
 Uau, fără microfon, zi tare.
 E aicea, ok, n-am văzut-o.
 Funcționează?
 Ba, merge.
 Tot pentru exercițul ei,
 putea fi poate dus un pic și mai departe...
 Putea, de-aia am zis că nu mă duc, pentru că putea să mearg
ă mai...
 Atunci mai are sens să zic sau nu?
 Zi, ca început.
 Se poate aduce și pe ideea
 cum ar fi ca de acum încolo să arăți prin propriul exemplu
 oamenilor din jurul tău
 cum este să se iubească și să îți aprecieze pe ei înșiși
 și să le dovedești lor cum este să te poți aprecia pe tine.
 Bună asta. Da-mi voie să o reformulez un pic mai scurt.
 Cum ar fi să formiești apreciere pentru că le alți alaturi
 cum să aprecieze pe ei înșiși, nemaidovedind?
 Sau cum ar fi să inspiri pe cei din jurul tău
 prin asumarea
 proprii libertăți
 De a nu mai face pe plac altora, si fix asta, sa inspire.
 Hm? Ar aduce apreciere? Mândru.
 Sa inspiri pe altii prin faptul ca străiești libertatea de
 a nu mai dovedi?
 Ok, joacă-te. Am reformulat-o un pic.
 Am reformulat-o un pic.
 Da, Cristina, daca vad bine.
 Care sa te legi de o valoare
 si sa spui ai preferat ca copilul tau sa...
 Stai ca e Slate of Mouse.
 Hop, hop, hop, nu fura start-ul.
 Ala e Slate of Mouse.
 Calmate, calmeaza-te.
 Intelei ca a fost motor, vantul in urei, chestii, nebunii.
 A mers orin, tare.
 Ala e Slate of Mouse, ce zici tu?
 Lasa, mai e pana acolo, la anul.
 Calmeaza-te.
 În grupuri de 4, 5, 6, puteți sta aici, puteți stați afară,
 puteți sta pe acolo unde vreți voi.
 Da, e regulă.
 În grupuri de 4, 5, 6, aveți 20 de minute în total
 să vă întâlniți și să povestiți pe limite ce vreau să facem
.
 Nu vreau să vă puneți limitele voastre dacă nu sunteți
 confortabili să le puneți pe tavă.
 Vreau să le notați pe bilețele. Rupeți-vă din caietel din
 ce aveți voi un bilețel mic.
 Avem posteturi? Nu avem.
 Rupeți-vă un bilețel mic, deci o pătrățică.
 Dați și colegului dacă e nevoie, da?
 Pă un bilețel mic unde nu-ți scrii numele tău, evident.
 Pună-te rog pe acel bilețel o limită sau o situație sau o
 provocare fără să îți dai numele.
 Bilețelul îl mototolești, îl mototolești,
 și cu el împumn un stând sau drept,
 mai urmăriți până aici?
 pe un bilețel anonim.
 Îți pui o limită, o provocare, o situație.
 E importantă pentru tine de a fi analizată ca perspectivă
 diferită.
 Mototolești bilețelul, îți găsești gașca,
 4-5-6 persoane,
 Ideal cu care n-am iucrat până acum, te rog ca să flexibil
izăm harta.
 Aveți 20 de minute din momentul ăsta.
 20 de minute.
 Ce aveți de făcut?
 Le puneți în mijloc.
 4-6 cât sunt, da?
 Le puneți în mijloc într-o pălărie, ce vreți văi, jos.
 Le amestecați și trageți una.
 Le amestecați și trageți una.
 Și le pui la dezbatere cu colege.
 Uite ce-am tras eu.
 Mi-e frică de vorbit în public.
 Ce bine că ți-e vorbit că te-ai vorbit în public pentru că
 ești un foarte bun observator.
 Și îi dai o replică.
 De recadrare. Colegii îți dau o replică de recadrare.
 Unul dintre colegi vreau să noteze, pe un caiet sau pe
 telefon sau pe ce vrei el,
 cele mai faine recadrari care vă vin.
 Alea care zici, frate, cum a fost asta, o notezi.
 Are sens?
 Aveți 20 de minute.
 În realitate aveți jumătate de oră.
 Dar aveți 20 de minute ca să...
 Bun, 3, 2, 1, start!
 Vă rog frumos, fiți atenti și la muzică, o să dăm drumul la
 muzică când ne toacem înapoi în sală.
 Puteți să lucrați și în sală și în afară.
 Vă rog să lucrați!
 4, 5, 6 persoane în grupuri.
 Nu vă văd ridicându-vă și-mi vine să arunc după voi cu ceva
.
 Ah, scrieți, ok.
 Da.
 Nu stiu, nu ma uit, nu ma puneti sa iti analizezi limita...
 Nu stiu, e ok.
 Bun, ati inceput!
