 Aparte.
 Mai departe, e aia.
 Apartenenta mea duce in directia misiunii mele, vocației me
le.
 Aceea ce vreau să dăruiesc, să ofer lumii din care fac
 parte,
 pentru că dacă mă oprez la identitate atunci când îmi setez
 un obiectiv,
 Este 100% egocentric.
 Si nu ma gandesc decat la mine.
 Ghisi ce se poate atinge obiectivul asa?
 Da.
 Da ghisi ce?
 Vin de la pachet cu Xanax, consum de droguri, depresie
 severa.
 Tristetie profunda, lipsa de sens.
 Și senzația că nu-ți fericit. Am atins tot ce trebuia să b
ifez în viața asta, dar nu-ți fericit.
 Ați auzit de oameni de ceva asta? Milionari, vedete, star
uri care-ți au bifat tot.
 Și când îi întreb, cine ești tu? Nu îți mulțumi cu cine
 sunt eu. Parcă e ceva mai mult de atât.
 Așa să și exprimă. Parcă e ceva ce nu fac pentru ceva mai
 mare decât mine.
 și nu-și dau seama că îi zic, vorbesc de fapt de acel ceva
 ca și concept spiritual, psihologic, cum vreți voi, al voca
ției.
 Al... pentru ce?
 Când eu voi pleca de pe lumea asta, cum rămâne lumea asta
 un loc mai bun decât era când noi am venit pe ea?
 Asta e întrebarea. Pentru nivelul ăsta.
 Ce las în urmă?
 Pentru cine?
 Cine are de folos de câștigat prin faptul că eu am existat
 conform aceste identități?
 Exemplu, pentru mine, ca trainer, acest mai sus decât mine,
 sunteți voi ca și colegi cursanti și societatea care se va
 construi prin faptul că voi ați fost în salana de curs.
 E mai mult decât mine, e peste mine, nu e ceva ce voi obț
ine mâine.
 E ceva în direcția cărui amândrept.
 Și nu are valoare financiară, are o consecință, are valoare
 emoțională.
 Pentru un medic, cine mai e presus decât el? Pentru un
 medic congruent.
 patientul.
 Cunosc medici care simt satisfactie foarte mare, nu cand is
i primezi salariul.
 Sau nu cand primezi diploma, sau o recunoaste in nu stiu ce
 revista stintifica,
 ci in momentul in care patientul, asa cum e el de la tara,
 cu vocabularul lui Sarac, il suna si spune
 drag medic, cum va vorbie cu el, donul doctor, donul aduc
tor,
 fara tine n-as fi trait, iti multumesc.
 Sunteti medici in sala? Stati de acord cu mine?
 Ca e cea mai mare, cea mai suprema, daca nu exista cuvantul
 cea mai,
 dar este suprema satisfactie
 in secunda in care o persoana care
 mai presusi decat tine din start in periodul ta
 interioara iti ofera acel
 feedback, de genul, ba, daca nu erai
 tu ca identitate, ca medic,
 ca lui nu-i pasa cum esti tu ca
 in relatii de cuplu.
 Sau ca mama, esti medic
 pentru el ca identitate,
 daca nu erai tu ca identitate,
 eu nu existam.
 Sau nu mai existam,
 sau mi-ai schimbat viata intr-un fel.
 pentru profesor cine este aici sus pentru cei dedicati
 elevi
 cei care le dau informatii
 si care ulterior crescand se amaturizeaza pe baza
 ceea ce au primit
 deasupra oricare persoane
 cu vocație
 este ceva mai presus decat el
 deasupra antreprenorilor de super succes
 intotdeauna va fi ceva pentru care ii lupta
 are senz?
 nu
 nu
 Cum ne scoperim descoperatia?
 Mergem, ca iau suma de ele.
 Ok.
 Hai deși voi băgați-vă pântrii pe aici, am mai stat acolo.
 Băgați-vă, trageți-vă un scaun mai încolo sau dăm rândul ă
la mai în spate.
 Infiltrați-vă.
 Doriți și voi.
 Ne vreați un pic o perică?
 Nu.
 Știi ce?
 De cadrare am găsit la...
 Uite, nu stiu daca o perire.
 Aerobat.
 Da, bună.
 Știți ceva de ce las colegi?
 Sau mai sunt colegi care să vină? Nu știu.
 Or veni ei.
 Asta spune cominciul până la masă.
 Serios? Dar unde ați fost de durată atât?
 La Zucă? Pe cine au făcut gata la două?
 Tough.
 Bine ați revenit.
 După pauză de masă.
 Modulul 4, ziua 1, corect.
 Cum a fost la masă?
 Picant.
 Picant, bun.
 Pentru alții scurt.
 Ce am făcut înainte de masă?
 Despre ce a fost vorba.
 Convingeri valori, comportament.
 Ce din ce am făcut înainte de pauză, în dimineață, până la
 începutul pauzei de prunți, a făcut un click la voi? Despre
 ce? Poate să fie orice. Da, Oana, te rog.
 Oricine.
 Mi s-a apărut foarte interesantă ultimă...
 Ti s-a apărut foarte interesantă?
 Vârful piramidei.
 Vârful piramidei, ok.
 Ok. Bun, super tare. Al cineva?
 Identitatea mi se pare relevantă.
 Identitatea.
 Te gândești la tine ca și aceeași persoane în toate conjupt
urile,
 dar așa cum ziceai, trebuie să faci și acele de click să f
ie în celălalt rol când mergi într-un alt medium.
 Din nefericire nu suntem educați să ne antrenăm renunțarea
 la diferitele roluri pe care le jucăm zilnic.
 din contra suntem educați să ne comportăm exact la fel și
 să fim aceeași persoană
 indiferent de contextul în care suntem cu alte oiminte se
 spune că avea mai multe fețe ceva rău ați văzut-o pe aia
 ai mai multe fețe ești băi NLP-ul vine și spune că e
 perfect sănătos cu cât ai mai multe roluri
 activate, exersate,
 în care te descurci bine cu atât și mai sănătos la cap.
 Serios, deci gândeți-vă așa, dacă ar fi să urmez principiul
,
 trebuie să fiu la fel în orice situație, ar înseamna că eu
 când mă duc acasă, mă duc manager.
 Nu? Când mă duc la firmă, mă duc partner de cuplu.
 Și încep să-ți fie pe colegi cu iubii.
 Exagerezi intențional, a observați extrema, da?
 Când vorbesc cu copiii, sunt colonel de armată.
 Că asta e meseria mea, dacă ar fi să fiu în cazul ăla.
 Exact.
 De-aia făceam asta, ca să se sizați că, de fapt, nu sunt ex
agerări.
 Ci sunt cazuri reale de oameni care se comportă exact la
 fel,
 cu aceeași
 identitate, indiferent de context sau de mediun care se afl
ă.
 Asta e sănătos?
 Nu.
 Și eu zic că nu.
 Putem să dăm camera un pic mai în spate ca să unească cer
cul acolo, că e întrerupt și...
 Lăsați voi vorbă pe colegul să dea scaunul mai în spate și
 camera.
 Așa. Ca să fie cercul închis, să nu fiți întrerupti.
 Mersi frumos.
 Se mai spune și tu în sus, dar nu spune nimeni cine ești tu
 ala în sus.
 Cine e ala? Tu, in sus, ce credeti?
 Depinde de context.
 Da si nu.
 Pentru ca depinde la ce se refera intrebarea.
 Intrebarea se refera la fitu unsus ca identitate, ca rol
 sau se refera la cel care joaca rolul?
 Fitu unsus, ca rolul, ietii, ietii, ietii...
 De obicei o alinieste cu valorile.
 Fiecare rol, asa este, are valor diferite, convingere difer
ite, comportamente, emotii si mediul diferit.
 Exemplul la mine, eram in Sigetul Marmații, eram ofițer de
 Politea de Frontieră,
 și primul meu training, apropo la nivel de primul meu curs
 ever din viața vieții mele, în Siget l-am tinut.
 În Sigetul Marmații, nu mai știu până ce an.
 Eu vreau sa tin cursuri in SIGET si am tinut-o prea mare de
 timp si aveam cursanti misto si era super tare.
 Si in acelasi timp vreau sa construiesc un business doar
 din training, pentru ca asta imi placea sa fac.
 Insa in SIGET eu nu eram doar trainer, pentru ca era o
 comunitate mica, eram cunoscut ca fiind ofitier de politie.
 A fost ceai asta în chinciu, era o fiță de...
 am serviciu timp de 24 de ore
 ca aveam serviciu de 24 de ore care e un program foarte
 dorit de uni care lucreaza in tura pentru ca dupa aia
 ai 72 de ore libere, stii? Si ai 24 cu 72, 3 zile
 una o dorm, doua o stai liber.
 Pentru mine erau 24 de ore de serviciu
 iesam din serviciu vineri dimineata la 8 pentru ca
 intrasem juli la 8 iesam vineri la 8, vineri dimineata ajun
gem acasa
 ma dezbraca, ma faceam dus, ma faceam bagajul
 Plecam, conduceam pana la Cluj, la Cluj luam avionul
 pana la Bucuresti, ajungeam dupa meaza-vinere seara in Buc
uresti,
 sambata aveam curs.
 Fie cursant, fie trainer, dar de bine, nu te-am pregatat,
 ma duceam ca trainer.
 Aveam curs sambata, domenica,
 domenica seara ma duceam cu avionul apoi in Cluj,
 conduceam din Cluj pana in sighetul marmatiei,
 3 ore jumate, cat eram in functie de vreme,
 ajungeam pana la 1 noaptea, de bine, 1-2, ghici ce faceam a
 doua zi dimineata?
 Trecuse răză 2 zile.
 Intram în serviciu la 24 de ore.
 Îl luam frumos uniform, o duceam la lucru, la ora 8 din aț
ia răm la lucru.
 Mars dimineață ieșeam din serviciu
 și abia atunci, Mars dimineață, mă hodineam un pic.
 Dar nu prea, pentru că mă pregătem în weekendul care urma.
 Pentru că de obicei făceam schimb de tură, că dacă nu făce
am schimb de tură, de multe ori îmi picat ora fix în weekend
, în weekendul în care fiind blocate, n-aveam cum.
 Și mă trezeam Mars dimineață ieșind din serviciu,
 Că dormeam mars dimineață și mi-l curghi și-o făceam.
 Intram din nou în serviciu pentru că făcusem schimb de tură
 că altfel aș fi picat în weekend.
 Are sens?
 Și am făcut asta mult timp, baleiând între două roluri în
 același timp.
 Cumva, intram în rolul de trainer ca organizatoric, tot cu
 rolul de polițist.
 Pentru că nu renunțam la el ca rol.
 Și m-a consumat foarte mult timp, pentru că m-a consumat,
 avea valori, separat, avea convingeri, separat, avea nevoie
 de alte emoții, de alte resurse, de alt consum mental și ps
ihic și fizic.
 Până am rost aproape de burnout și am zis, ok, nu mai merge
.
 Și am renunțat, am găsit o variantă într-un fel și m-am mut
at din siget. Am schimbat mediul.
 În momentul în care am schimbat mediul, am ajuns în Bucureș
ti la Academia de Puliția, am început să mă duc la programul
 8 la 4, un weekend eram din stat liber.
 A fost alt ceva.
 Tot aveam provocari pentru ca tot jucam doua roduri in acel
asi timp profesional.
 Si cu valor diferite.
 Cu valor diferite. M-am sunat telefonul in timpul servicii
 lui, ma sunam cursant,
 sau o persoana care vrea sa-mi scriu la curs, sau pe email
 imi scria un cititor.
 De-aia o spun de-am din rolul de trainer, desi eram acolo
 un rol de profesional altfel. Are sens?
 Si apareau aparut probleme la modul ca nu mai stiam din a
stea ca ma traiesc la 7, nu stiam ce am de făcut.
 Nu plec, nu plec, am avion, am curs unde sunt, adica la mod
ul ala.
 In ce zi, adica nu mai stiam ce e, marzi, a mine nu avea
 relevanta.
 Asta ca efort dublu pentru ca nu stiam ce rol sa aleg la
 modul de fitul in sut.
 Pana cand mi-am dat seama ca nu ma reprezinta atat de mult,
 m-a reprezentat in totul trecut rolul de politist,
 pana la un punct, pana cand am avut conflic de valori si de
 convingeri cu mine.
 Si atunci am zis ok, e ideal jobul pentru altcineva, a fost
 si pentru mine o perioada,
 Nu mai reprezintă și m-am despățit încet.
 Ce vream să vă zic? Eu încercam să fiu trainer la un moment
 dat în Sigetul Marmații,
 în coiunte în care, la nivel de identitate, eram recunoscut
 pe stradă ca fiind ofițer de poliție.
 Adică treceam pe stradă, efectiv mă plimbam,
 Treasca și e fug!
 În comunități mici, te recunoaște lumea că nu ai cum.
 Am fost și șef de punct la Sigetul Marmații cu Ucraina.
 Punctul de trecere cu Ucraina.
 Un să ducem la Bucovell, dacă ați fost la Bucovell.
 Am fost acolo un an de zile șef de punct.
 În timp ce eram șef de punct, eu îmi exerțam și rolul de
 trainer.
 Cam câte diferite puteau să fie lumile astea?
 Ce vreau să vă spun?
 Că plecăm să ne dăm identitate.
 Societatea spune că nu este bine să ai mai multe fețe.
 Eu vă zic, ba da.
 Doar că din punct de vedere diferit, mă refer la lucruri
 diferite,
 cu cât mai multe identități ai antrenate,
 în funcție de contexte și de medile în care îl umbli, cu at
ât mai sănătoasă la capiești.
 Pentru că dacă te duci cu o identitate care ți-ești place
 foarte, foarte, foarte, foarte mult,
 într-un mediu care n-are nevoie de identitate, ai o să ai
 probleme.
 Este cazul, aici vorbim patologic, aproape patologic, nu
 chiar, dar să poată, de ce nu e patologic,
 celor care intre in depresie severa in momentul in care se
 pensioneaza.
 Pentru ca identitatea lor este de colonel, de armata, de
 politie, de profesor, doamna, profesoara sau domnu, profes
or,
 a un statut atasat, nu e oricine. Si vorbe valabila mai
 multe profesii, medic, preot.
 De ce vreti voi? Nu e vorba de o singura profesor. Si intra
 in depresie pentru ca cine credeau ei ca sunt, nu mai e val
abil.
 Acum e doar un pensionar.
 Ce se întâmplă cu mamele care își detite exclusiv timpul
 copii?
 Exact.
 Identitatea de mamă ajunge să fie una blocată în momentul
 în care nu mai ești din ea.
 Și atunci începi să ai probleme, pentru că identitatea ta
 există doar cât timp ai cui să servești.
 Când copiii tăi, cum spui tu, cresc, se maturizează, ceea
 ce-i fireș și natural pleacă din cuib, că este și sindromul
 cuibului părăsit, din pundere psihologii,
 al părinților care nu își mai găsească sensul fără copii.
 Este pentru că ei de fapt nu cunosc o altă identitate.
 Pentru că nu și-au antrenat-o.
 Pentru că nu au fost educați. Nu este o vină în direcția
 asta.
 Este doar o...
 Un fapt.
 Iar eu vin și vă spun. Atenție
 la rolurile care vă plac cel mai mult
 pentru care a poți deveni blocate.
 Rolul care te împlinește cel mai mult în momentul ăsta în
 viața ta, oricare ar fi el,
 este cel mai periculos dacă nu ești atent în el.
 De ce?
 În ce sens?
 Și ca timp?
 Îl duc peste tot, tu mine.
 Bravo!
 Îl duc peste tot.
 Bravo, Sandra!
 Îl duc peste tot.
 Nu mai vreau să ies din el.
 Din momentul în care eu sunt într-un rol care îmi place
 foarte mult, antreprenor, mamă, sportiv,
 businessman, coach, trainer, profesor, medic, nu contează.
 Dar este un rol care îmi place satisfacții, în primul rând
 emoționale,
 pentru că sunt lăudat, primez feedback mișto, ce special
 sunt eu și etică, nu mai vreau să ies din el.
 Cu cât mai mult feedback fain primez și cu cât mai imaturi
 sunt și înconștient de aspectele astea, cu atât mai mult nu
 o să ies din rolul ăla, o să mă duc acasă cu același rol cu
 care sunt la lucru.
 Așteptând să se continue totul...
 Așteptând, evident, același feedback.
 Și cei care continuă să lucreze.
 Evident.
 Cum?
 Continuăm să lucrăm de vădere în care să continuăm să lucr
ăm în același...
 Nu înțeleg întrebarea.
 ...copenționare.
 Vor să persistăm acestea.
 Da, e de fapt să agață de singurul rol care le-a dus lor
 rezultate psihoemoționale.
 Dacă nu a fost chiar așa.
 Da, pentru că este autoconstruit.
 Asta ne construim noi.
 Construim noi fie, în funcție de cei cărora le servim noi,
 fie ne-o construiește o autoritate în care am avut încred
ere.
 De copii, identitatea noastră, aici ce e de fapt, e ceea ce
 cred eu despre mine.
 E tot o convingere. Cine sunt eu? Păi cine sunt eu? E tot o
 convingere.
 Corect?
 Cine sunt eu, la început se bazează pe cine spune altcineva
 că sunt eu.
 Nu știu de cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei
 cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei
 cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei
 cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei
 cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei
 cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei
 cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei cei
 cei cei cei cei cei
 Aici băiat inteligent, dar ești lenu și nu o să faci nimic
 niciodată că ești brânză bună, vă duci cu mine.
 Pentru că ea era o autoritate, pentru mine mi-a creat o
 identitate.
 Și am ajuns să cred că ăsta sunt,
 pentru că nu sunt învățat să pun la îndoelă cine cred că
 sunt.
 Cine sunt eu să pun la îndoelă cine cred eu că sunt?
 Cine își pune întrebarea asta?
 Bă, eu cred că sunt așa, ori așa sunt sau nu?
 Cine are procesul să deie? Nime.
 Și ajung să am o identitate bazat pe ceva ce mi-a spus altc
ineva.
 Când ești copil, ești foarte influențabil, nu ai problema
 de confort.
 Tu doar crezi pentru că așa ți-a zis acea autoritate. Nu î
ți pune problema de confort când ești copil.
 Da, asta înseamnă identitate. Nici nu mă mai gândesc, eu
 pot să fiu altfel.
 Și ce-i găsit pe un întrebare a cine te crezi?
 Că ea, și pe exemplu, un bun întrebare a cine te crezi, că-
i știu, ok?
 Depinde de context.
 Depinde de context.
 Dacă e un context în care, cumva, e impresia că te iei prea
 în serios,
 e binevenită dacă o pui cu umor.
 Că eu mi-o pun cu umor de multe ori, ca să nu mă iau prea
 în serios pe mine, să mă pun eu singur pe un pie de stal.
 Dar fii atent că poate să fie întrebare de autosabotaj.
 Vreau sa tin cursul de NLP. Si eram politist.
 Si mi-am pus intrebarea, da, cine te crezi tu sa tii tu
 cursul de NLP, tu ca esti un politist.
 Inca nu trecusem pe toata piramida, abia incepusem...
 Drumul meu pana NLP era acum 5, 6, 7, nu mai stiu.
 Fix in cursul de NLP, pana nu stiu ce modul, la modul 3, 2,
 3, nu mai stiu, mi-am zis, ba, eu vreau sa tin cursul, ca-
mi place.
 Dupa ce a avut shift-ul, v-am spus shift-ul meu, ca eram
 cel mai insuportabil, m-am transformat in cel mai selitor.
 Dupa ce a avut loc shift-ul, atat de puternic a fost, i-am
 zis ca asta vreau sa fac.
 Atat de misto era fi decoperiul de primul de la colegii
 care lucram ca si coleg, nu eram autoritate sau trainer,
 eram coleg.
 Imi zic, ba, dar mie imi se pare ca e usor ce fac, hai sa o
 fac profesional, vreau sa o fac ca asa.
 Si bam, un voce in urma s-a auzit, dar cine crezi tu ca est
i cu politist sa ti tu cursul de NLP?
 Deci fii atent de unde vine.
 Daca vine ca sa te dea un pic mai ses bland si cu zmerinie
 si cu mininta, accepta ca mai sunt si alti smecheri pe lume
 decat tine, e bine.
 Dacă vine cu autosabotaj, nu o asculta.
 Vezi de unde vine.
 Și cum?
 Vezi ce simți.
 Înainte de să spun întrebarea.
 Păstrează.
 Tocmai singura regula, tot ceea ce îți explică aici și eu
 cred că e valabil în orice training,
 dar vorbesc de al meu ca să nu zică lumea cum i-au de
 training cu lealtora,
 singura regulă
 este dacă îți folosește și te simți bine, păstrează.
 Dacă nu...
 Cât zici eu de ele, cât zici altul, că le afli într-o altă
 carte, că le știi tu din propria ta persoană,
 cât timp te face fericită, păstrează-l, nici nu mă mai înt
reba.
 V-am spus de la început, tu, modul 1. Cât timp harta mea
 mentală mă face fericit și este ecologic,
 nu rănesc, nu fac rău, nu altora mie sau pe termenul meu,
 nu păstrează-l, nici nu te gândiți o schimbă.
 Intrebări de orice fel, dacă sunt până aici.
 La nivel de apartenență,
 se zice că
 și mulți oameni crede asta și eu am ajuns și eu o să crede
 în ea
 de
 vreo 2-3 ani de zile.
 Cei cărora le servești te crează pe tine.
 Căutați oameni care sunt dedicați în direcția în care mun
cesc cu drag și veți vedea că la un moment dat, dacă stați
 mult de vorbă cu ei, nu e vorba despre ei.
 E vorba de ceva mai presus decât ei, pentru că nu o să aibă
 vocabularul să explice asta,
 Cărora ei prin ceea ce sunt, servesc.
 Găsiți un lucru în căruia să vă dedicați la nivel de să mă
 pun în slujba ceva mai mare decât mine, indiferent ce este,
 și vă garantez că nu veți simți fericiri mai mare și împlin
ire.
 Pentru că sunt mulți oameni care ajung la nivel de ident
itate perfecti.
 Familii perfecte, bani în cont, profesioniști, medici
 extraordinari, coachi, terapeuti, nu contează.
 Ajunc perfect la nivel...dar daca se opresc la ei,
 in sensul ca pentru mine fac toate astea,
 nu pentru altceva, pentru mine,
 la un moment dat o sa intre in depresie.
 Si o sa apara momentul in care, ba, nu inteleg de ce fac to
ate astea.
 Pentru ce? Nu are sens, nu mai vreau, nu mai am chef, nu
 mai am motivatie.
 Pentru ca ajunge TU,
 mare si tare, e doar o etapa.
 Etapa urmatoare este cui altcuiva servesc. Si aici apare, a
ici e vocația.
 Aia de care v-am zis eu ca nu exista, de fapt.
 Pentru ca din perspectiva psihologica,
 acest cui servesc eu se poate modifica de sute de ori pe vi
ata.
 Pot sa fiu trainer si sa servesc
 cursantilor
 si famililor si societati prin ceea ce fac,
 2 ani.
 Dupa care nu mai am
 Trager de inima, motivatie, chev, ma dezvolta in altul meu,
 vine altceva, interes, nu stiu.
 Si ma apuc sa scriu.
 Inseamna ca nu mi-am gasit vocația inițial pentru ca eu
 eram trainer si acum vreau sa scriu, sa fiu scriitor.
 Inseamna ca nu mi-am gasit vocația.
 Nu. Inseamna ca vocația si folosesc cuvântul asta pentru ca
 e atat de marketizat, dar eu nu cred in el, este de fapt at
itudine.
 Atitudinea cu care fac un lucru
 si ce credeul despre acel lucru este de fapt vocație.
 Are Marius Simion un prieten bun de al meu si cred ca...
 Cine stie pe Marius? Nu, n-am sus, nu m-așa de curiozitate.
 Ah, ok.
 Marius Simion e prieten si partner pe proiectul asta de NNP
 la nivel național și are un exemplu fantastic pe care mereu
 il folosesc, il am furat.
 Un tip care conducea un...
 Cred ca autobuz.
 Nu? Un timinșoară, nu?
 A fost întrebat la un moment dat, nu știu dacă de Maru sau
 de către altcineva, dar exemplul ăsta este, a fost întrebat
 la cineva,
 ba da, tu poți mână mai mult. Ești un tip tânăr, poți să
 faci o grămadă de bani din cei ce poți duce în Italia, să
 muncești, să faci nu știu, să faci ceva, deschid în
 business, ești super inteligent, de această astea te-a treb
uit să conduci doar un autobuz.
 Nu te practisești doar conduci un autobuz, la care tipul a
 zis, atenți, întrebarea era pe comportament, conduci doar
 un autobuz.
 Fii atent ca sunt formulate intrebariile, ca o sa va invat
im imediat cum.
 Felul in care sunt formulate intrebariile iti arata pe ce
 nivel e pus intrebarea de fapt.
 Intrebarea a fost pusa pe comportament.
 Nu te esti vrea sa conduci doar in autobuz?
 Observati, da?
 Comportament.
 Raspunsul vine, eu nu conduc doar in autobuz.
 Eu duc acasa dimineata oamenii care sa duc la munca ca sa
 faca bani si sa aduc invenit familiilor lor.
 Iar seara iau pe acesti ceani in care sunt obositi dupa o z
i lunga de munca si ii duc in siguranta acasa.
 Pă ce nivel s-a dus?
 Și era un om simplu.
 Aia e vocația.
 Atitudinea cu care fac ceea ce fac,
 De ce-u?
 Vocația.
 Nu neapărat pasiunea.
 Pasiunea e aici.
 La emoții.
 Poți să fii pasionat de ceva, dar nu simt că sălbește nimic
, doar îmi place mie.
 Însă când îmi place mie, dar servez cu un scop mai mare dec
ât mine, să duce la cu totul al nivel.
 Întrebarea a fost pe comportamentul de doar să conduce un
 autobuz, și răspunsul a venit, eu nu conduc doar un autobuz
,
 servezc altor oameni și îi duc acasă în siguranță și îi ad
uc de la serviciu.
 Observați? Aici, ăsta e răspuns de vocație.
 Indiferent ce faceți, atenție, că nu e una scrisă în stele.
 Iar atitudinea de cui servesc eu se poate antrena.
 Tot ce e nevoie sa o accepti ca exista varianta asta.
 Pentru ca suntem educati sa avem doar un job.
 Adica majoritatea covari si toatea populatii din Romania si
 din lume are doar un job.
 De ce duceam in munca ca sa platesc facturile?
 Daca n-ar fi facturile, nu ma as duce la job. Are sens?
 Deci, nu are sens?
 Un număr foarte mic de oameni, dar din ce în ce mai mulți,
 în ultima perioadă, își pun întrebarea,
 bă, da, doar atât, atât, asta tot, facturi, acasă, plătesc,
 mănânc somn.
 Și atât.
 Și au început să-și pun întrebări, pentru ce mai mult decât
 mine merită să facă acest lucru?
 Când nu găsește însă spusă întrebarea asta, e ce-mi voie să
 schimb ceva.
 Fie domeniul, fie abilitatea, fie mediul, fie jobul, fie
 pasiunea, fie orice.
 Cand nu ai ceva mai important decat tine, nu ai cu ce sa te
 conectezi.
 Are asemenea ce va zic.
 De aia v-am spus ca vocația nu exista.
 In standardul cum a fost ea marketizata de zvoltarea
 personala.
 Ca intentia e buna.
 Dar in standardul ala de...
 Pentru ca am intalnit oameni care spuneau, erau blocati.
 Se veneau la curs sau nu, veneau in ceintii individuali,
 Dar nu fac nimic cu viata mea, desi stiu ca am potențial,
 deci convingere peste convingere, dar nu fac nimic cu viata
 mea pentru ca.
 Și îmi spunea, nu știu care mi este vocația.
 Păi și zic, și ce? Păi dacă nu știu în care e vocația... El
 nu vorbea de apartenență, el vorbea de acel unic lucru
 pentru care el a fost trimis pe planet asta.
 Ba, nimeni nu stie.
 Sau aia care o stiu sunt alej, mii putini.
 Va garantez.
 Restul, stii-ti ce au, aia pe care vezi voi care cred ca au
 vocație?
 Cu ea altcuiva servesc eu,
 si o fac cu drag si cu bucurie.
 Asta e singura diferenta.
 A te lasa blocat
 intr-o activitate,
 intr-un domeniu pe care poate ai vrea sa incep din curioz
itate.
 Doar pentru ca nu esti sigur ca este vocația ta,
 Cația ta este un esti autosabotaj și o să îți ia poate toat
ă viața să afli că nu aia înseamnă vocație.
 Poți să ai 15 ani, poți să ai 55 de ani, nu mă interesează,
 e același principi.
 În momentul în care eu, acum făcând ceea ce fac, nu mai sim
t că servez cuiva mai mare decât mine ca și concept, nu
 contează ce, în momentul ăla rolul meu va înceta să mă buc
ure.
 Rolul meu de trainer, acum, va înceta să mă bucure.
 Și ce?
 Și ghici ce se întâmplă în secunda aia. Eu, acum care știu
 conceptul și voi, caut altceva care să mă atragă să-l fac
 din curiositate la început, că eu așa am început,
 și să găsesc un de ce mai mare decât mine.
 Dar nu mă interesează că este statut, medic, profesor,
 militare, nu.
 Cui altcuiva servez? Are sens pentru mine? Bă pentru mine,
 nu pentru nimeni, pentru mine.
 Păi da, salut atunci, nu mă interesează. Și aia este din
 nou ghişte.
 Vocație.
 Are sens pentru...
 Provocare obiectiv.
 Cum?
 Provocare obiectiv.
 Provocare obiectiv.
 Vă ajută explicația să se legă de vocație?
 Da, o să găsiți căruții care o să vă zică că tăi descupăru
ul ăsta cu un singur motiv.
 Și pentru că dacă nu îl găsești pe ala eventual cumpărând
 cartea lui de nu știu cât de mii de dolari, o să mori nefer
icit.
 E o variantă, nu pot să zic.
 Nu e o variantă.
 Nu, stii ce e?
 E o convingere.
 E doar o convingere.
 Cat timp nu ma limiteaza, nu ma deranjeaza.
 Dar pe mine ma ar limita convingerea de genul
 Te-ai nascut in lumea ta sa faci un singur lucru si daca nu
 il gasesti repede, dar nici nu spun cum
 O sa creap in nesuferinta. Succes?
 Ba, nu as dormi noaptea daca as gandia asa.
 In schimb am convingerea ca servesc cuiva mai mare decat
 mine.
 și dorm super iniștit.
 Are sens.
 Întrebări de orice fel.
 Dacă schimbi mediul, face povestire.
 Absolut.
 În momentul ăsta,
 la ce vă ajută asta? Că nu vreau să fie doar un concept.
 Care este ideea?
 Toate aceste trepte, în mod natural, perfect, sănătos,
 ideal, ar fi ca ele să comunice capcoadă, să fie aliniate,
 să facă click perfect.
 Mediu să fie potrivit, comportamentul să fie potrivit medi
ului, capacitățile, abilitățile și emoțiile mele să mei alim
enteze în mod corect să fie aliniate comportamentului meu.
 Convingerile mele să fie aliniate emoțiilor mele, valorile
 mele să fie aliniate convingerilor mele.
 Identitatea să fie cea corectă, între anotă nu una diferită
 și cui servesc eu să fie foarte clar și să-mi dea informaț
ii și resurse și energie.
 Deci, sa ghisi ce?
 De foarte multe ori,
 aceasta piramida este intrerupta.
 Pe un anumit nivel, pe orice nivel.
 Si in momentul in care apare o intrerupere, o ruptura, pe
 orice nivel,
 una sau mai multe, apare lipsa de motivatie.
 Stiu clar ce vreau, stiu clar ca pot, nu ma apuc.
 Ați auzit de variant asta?
 Nu ma apuc, nu simt
 ca vreau, m-a entuziat matierea, nu mai e cazul.
 Apare suferinta, ma duc catre obiectiv pentru ca stiu ca
 trebuie si pot ca mi l-am setat la un curs de NLP, dar in
cep sa sufara.
 Si ma duc in catoanele catre el.
 Orice intrerupere pe aceasta piramida,
 Adica orice nealiniere duce la suferinta,
 greutate in atingerea obiectivului,
 si demotivatie, starea de lipsa de...
 N-am chef, de combustibil. Ați experimentat-o vreodata?
 Spre deosebire,
 de starea de...
 Ba, s-au aliniat stelele.
 Imi iese totul pe pilot automat.
 Nu stiu ce am facut si ce am mancat, dar toate se
 aseaza in fata mea ca si cum...
 Nu știu, sunt protejat de divinitate.
 Apar oameni în viața mea care îmi propun chestii, proiecte,
 coincidențe.
 Încep să să... Ați avut sensația să vreodată?
 Aliniere!
 Starea de aliniere a nivelor neurologice duce la sensația
 de să alinea stelele.
 Sunt exact unde trebuie să fiu.
 Încep să trec de ce și spune.
 Așa e, mult se întreabă, dar de ce?
 Parcă trebuia să sufăr.
 Adică...
 Oare merit să fii așa fericit?
 Și BAM!
 Te-ai dus în...
 Da, așa e.
 Ce bine sigur nu ține.
 Cum?
 Ce e bine...
 Ceea ce ține e și nu ține.
 Da, da, da.
 După...
 Soare vine ploaie, nu?
 Adică...
 De ce să mă bucure de-așa?
 Soare că oricum știu că o să plouă.
 Știi?
 Cam asta e...
 Senzația de aliniare a nivelului neurologi
 Duce la ușurință în atingerea urcării rezultat.
 Ca și cum...
 Nu m-am propun ceva si s-a si indeprimit.
 Ați patit vreodata macar din greseala sa traie senzatia
 asta?
 Despre asta este vorba.
 Doar din greseala, pentru ca n-am stiut, nu e o vina,
 n-am avut conceptul asta sau altele care fac click.
 Te rog.
 Nu inteleg.
 Ai si stricat, da.
 Da, e atentie, aia e tot o convingere.
 Stii?
 O să mai vorbim mult despre convingeri. Din punctul meu de
 vedere,
 convingerile
 sunt software-ul minții noastre.
 Harta mentală, în propul cuțe de 90% e formată din conving
eri.
 Ce cred eu despre? Și eu am multe părere.
 Nu știți taximetriștia care nu totuși bine mașine cu ei
 și începe să spună părerea lui despre ceva?
 Are-s convingeri. Nici nu a intrebat, dar el vorbește în
 convingeri.
 Acum glumesc, dar e reala faza.
 Intrebari, de orice fel.
 Da, Flo.
 Vrei sa lucrez la ceva, sa te alinezi la contingerele?
 La toate.
 Ai un exemplu concret ca sa-l trecem prin asta sau dau eu
 unul?
 Buna intrebarea. Sunt doua variante prin care poti sa iti
 alinezi asta.
 Ca nu v-am zis doar ca vezi ca poate sa fie alineata sau al
ineata si va trimit acasa.
 Da? Nu asta e scopul.
 Ca să aliniez piramida sau ca să aliniez nivelele neurolog
ice, am prima variantă.
 Iau rolul D. Antreprenor.
 Te-o spunem, da?
 Ca să am succes ca antreprenor,
 în ce mediu e nevoie să mă desfășor?
 Care e mediu cel mai potrivit, propice, care să mă sprijine
,
 să mă încurajeze, să cunosc oamenii potriviți,
 Ca eu să fiu un bun antreprenor, să mi-atingă obiectivul de
 antreprenoriat.
 De care oameni am nevoie în jurul meu? La care oameni nevo
ie să renunț?
 Unde-i găsesc?
 Aici, la mediu ce am nevoie, am nevoie de... ziceți voi.
 Mediu antreprenorial?
 Da, pe exemplu de antreprenoriat. Zic-mă-te-ale.
 Mediu antreprenorial?
 Mediu antreprenorial și mai e ceva. Clienți.
 Am nevoie de mediu antreprenorial ca sa gandeasca ca mine
 sa imi fiu in aceeasi harta, sa nu fiu singurul de bun care
 vrea sa fac antreprenoriat si am nevoie de clienti.
 Unde ii gasesc? La cursuri, la bursi, la firme, la birouri,
 habaram. Dar incep sa pun intrebarea unde gasesc mediu pe
 internet daca am afacere pe internet. Are sens?
 Comportament. Cum e nevoie sa ma comport ca antreprenor ca
 sa am succes?
 In jur de rupa.
 Da, testeaza, vezi ce se intampla.
 Inteleg. Cum sa comport un antreprenor?
 E curios, e deschis, cauta, flexible, incearca, gaseste, po
arta costum, habarnam, diverse variante.
 Inconștient la ce puteți.
 Comunicare.
 Și angajează oameni.
 Ce spun, care o are?
 Celălalt.
 Celălalt.
 Resursa din celălalt.
 Se leagă acum.
 Alte abilități care are nevoie de un entrepreneur.
 Zic mai tare.
 Bun manager.
 Bun manager.
 Sunt eu bun manager ca entrepreneur? Nu.
 Închempă altul care știe îți facă management.
 Eu sunt creativ ca entrepreneur.
 Eu o fac vânzarea, mă duc, țin contracte, deschid sucursale
.
 Poate nu sunt manager bun de oameni.
 Dar un exemplu, mi-aduc manager. Are sens.
 Da.
 Ce alte abilități am nevoie ca antreprenor?
 Organizare.
 Organizare, vânzare, public speaking, viziune, creativitate
.
 Sunt abilități?
 Gândire pozitivă.
 Gândire pozitivă. Dacă nu sunt optimist și mă demoralizez
 la fiecare ieșec, nu am ce căuta antreprenor iar.
 Costă dințul depresiei.
 Să te dea coru cu mine?
 Dacă nu am abilități, leați-a ce se întâmplă cu ele.
 Ne-am comportat în acest fel.
 În primul rând, nu o să fie aliniată piramida și o să simt
 că fac efort.
 Deși am resurse, am bani de investiție, am avut fonduri, am
 o idee de afaceri care rupe, dar nu merge.
 De ce? Pentru că tu nu ai aici aliniate abilitățile.
 Dacă tu nu știi să vinzi, să vorbești în public sau orice î
și cere obiectivul tău de antreprenor, tu nu ai ce căutat ca
 antreprenor.
 Fie îți găsești oameni care fac asta și aduce în echipa ta,
 fie ghici ce.
 ți-le antrenezi.
 ți-le antrenezi.
 Te duci și le înveți.
 Te duci la curs de public speaking, curs de vânzare, curs
 de marketing,
 curs de copywriting.
 Și ți-a antrenezi abilitatele cât timp
 și ți-le antrenezi atât de mult încât ele devin la un
 moment dat ce crezi că devin?
 Comportamente.
 O abilitate exersată
 mult timp îmi intră în subconștient
 și să transformă un comportament de care de multe ori nu
 mai sunt conștient.
 A învăța să comuniți și să asculți
 empatic și eficient, cred că o faci la modul de azi vreau,
 mâinii nu mai vreau,
 sau așa ești tu tot timpul?
 Vei ajunge să comuniști foarte bine pe pilot automat,
 pentru că deja e comportamentul tău, e parte din tine, de
 acord?
 Ce emoție are nevoie un antreprenor să simtă?
 Păi, ia.
 Ia zi tu, Iulia.
 Păi numai de să zică generată. Încredere, în primul rând.
 Încredere.
 Entuziazm.
 Entuziazm. Dacă nu simte entuziazm față de proiectul lui,
 degeaba să apucă de el.
 Dacă să apucă să-l facă doar pentru că o să găștige bani,
 nu o să aibă combustibilul necesar să facă comportamentul
 necesar
 suficient de mult timp încât să prinască și banii.
 Are sens.
 Ce altă emoție e necesar să simtă?
 Împrimirea.
 Împunirea.
 Împlinire, bucurie și mai una.
 Încrederea.
 Ai zis-o, dar mai una foarte importantă.
 Dezamăgire.
 Dezamăgire, zice Adi.
 Da.
 Curaj.
 Un antreprenor care nu își exersează curajul, inconstient,
 cum zicea Adi,
 nu are ce căuta să-și propună să fie antreprenor.
 Nu pentru că a fii antreprenor înseamnă, nu știu ce blestem
,
 Blestem! Pentru că e o tâmpenie.
 Că nu mă fac antreprenor că mor de...
 Cum ați zis mă, stai mers unul o dată?
 Nu mă fac antreprenor că mor de stres.
 Că ai prea multe pe cap, că mi-e frică tot timpul.
 Primesc bani, nu primesc bani, am bani să îl dau facturi,
 nu am poții...
 Da, sunt provocări de antreprenori.
 Dar dacă n-ai întrenat în emoții de curaj,
 care înseamnă ghişte,
 acceptarea fricii.
 Curajul înseamnă să zici, ok, să-mi fie frică.
 Nu e nicio problemă.
 E beton că mi-mi e frică.
 Un non antreprenor spune, mă-mi voi apuca când nu o să mai
 e frică.
 Când o să am bani, când o să plec cei ăștia de la guvernare
,
 când o să mi s-aprobe creditul,
 și nu o să mai e frică să avește antreprenorul mă fac.
 Adică îți urești succes.
 Pentru că emoțiile se antrenează.
 Și sunt resurse.
 Ce convingere e necesar sa aibă un antreprenor?
 Ce trebuie sa creda el ca sa fie un antreprenor bun?
 Ca poate.
 Ca poate!
 Eu pot sa fac asta!
 Indiferent cat dureaza, si ce-i nevoie sa fac sa ma antrene
z, eu pot sa fac asta.
 E primordiala, daca el nu crede ca poate, n-o sa creda nim
eni si degeaba creda altii.
 Dar daca el crede ca poate si si antreneaza convingerea de
 eu pot, iti garantesc ca va si putea la un moment dat.
 E un dicton ultrautilizat pe Facebook, dar mie-mi place in
 contextul asta, la nivel de convingeri care spune daca tu
 crezi ca poti sau daca tu crezi ca nu poti, ai dreptat.
 Pentru ca e tot o convingere.
 Alul Henry Ford, daca nu ma iser.
 Treaba lui nici nu ma intereseaza, dar pe mine ma atrage f
aptul ca e real, adica eu cred in ea.
 Ce convingeri trebuie sa mai aibă in antreprenor?
 Ca banii sa fac greu?
 Nu.
 Nu, ca banii sa fac usor, ca baniul trebuie sa circule.
 Ca e in regula sa fac investitii.
 Ca meriti sa fiu profet.
 Ai alta convidata despre el, deja meriti sa fiu profet.
 Dar vorbesc despre antreprenurat.
 Banii sunt facute sa circule.
 Investitii le aduc alti bani.
 Daca n-ai ca antreprenor convingerea ca investitii le aduc
 alti bani, tu nu o sa scoti niciun bani din casa, ca sa
 investesti in afaceria ta.
 De acord?
 E valata ca banii sa circuleze.
 De acord?
 Da.
 E valabilă la propria persoană.
 Dacă nu ești conștient că investiții în tine îți aduc înap
oi un return of investment, un roi mare,
 sau un timp,
 tu nu vei citi o cartea în viața ta, că de ce?
 Sau la un curs. Mă urmăriți?
 Nu, nu.
 Ce convinge te să mai bălă antreprenori?
 Că pot să cer bani.
 Că pot să cer bani.
 Și că e bine să cer bani.
 Bravo, că e chiar indicaț să cer bani.
 Pentru serviciu pe care îl prestez.
 Conos foarte mulți oameni care nu fac bani, nu pentru că nu
 pot, sunt foarte buni profesioniști.
 au convingerea ca ei nu poate sa se ceara bani.
 Diana.
 Banii sau chiu dracului?
 Da, banii sau chiu dracului.
 Nu lucrezi pentru bani.
 Nu lucrezi pentru bani, eu vreau sa salvez lumea.
 Ba, pe bune?
 La apropo de asta, cine vrea sa salveze lumea,
 sa zice ca sunt doua feluri in care poti sa plantezi o pad
ure.
 Fie te duci o plantezi efectiv,
 si asta inseamna sa ai resursele necesare ca tu sa plantezi
 acea padure,
 să ai bani, să ai timp, să ai energie, să ai loc, să ai ce
 vrei tu,
 fie te duci în fața guvernului cu o pancardă pe care-ți sc
rie Salvați pădurile.
 Care crezi că o să funcționeze?
 Prima.
 Dar pentru aia în care trebuie să mă duc să salvez eu în
 sum pădurile,
 trebuie eu în sum să devin cel care poate și are resurțile
 să salveze pădure, de acord?
 Iar pentru asta în ori e posibil să fie nevoie să cer bani.
 Diana, cum e?
 Daca ne dati sa se afluri din public, de ce ai postat?
 Handmade?
 Poți să fie artă?
 Nu poți să cer bani.
 Că nu poți să cer bani.
 Că nu era cadou.
 Cădeț?
 În sensul în care Andrei Cunat are două în emisiang,
 De ce te-ai adus venitul?
 De ce a trebat și băi?
 În condiții în care acum un an jumată, ea nu are cum să cer
ă bani și făcea ca două toată munca ei.
 A?
 Ceea ce?
 Bravo!
 Pentru că a sesizat și ții minte faza exactă când am discut
at, că eram în sala de la etajul 7.
 Convingerea ei de nu po să cer bani era cea care o bloca.
 Talenta avea și aia.
 Convingerea ei de nu pot sa cer bani, era cea care o bloca.
 Talenta avea si are.
 Cererea avea.
 Calitatea avea.
 Oamenii spuneau, dam ceva ca vreau sa-ti dau bani, pentru
 ca vreau sa cumparati.
 E nisto ce faci.
 Si ea facea cadouri pentru ca nu credea ca poate sa cera b
ani.
 Asa o limita convingerea.
 Pana timp, am ina cursi si asca si a banii.
 Si face niste chestii fantastice, nu ca mi-e draga mie, dar
 chiar asa e.
 Asta face o convingere, dragilor.
 Ne limitează chiar dacă avem toate resursele lângă noi.
 Pentru că dacă noi nu credem că se poate, nu o să se poate.
 Ce valor trebuie să aibă un antreprenor? Că vreau să termin
 exemplul.
 Ce trebuie să fie important pentru el?
 Dați-mi exemplu.
 Oamenii banii.
 Oamenii cărora le vând.
 Ei trebuie să fie importants pentru mine, pentru că dacă ei
 nu sunt importants pentru mine, o să îi păcălesc
 Pe baza convingerii ca oamenii sunt vai de stau al lor si
 nu ma intereseaza si oricum toti sunt prosti, trebuie ma sa
 le iau banii.
 Si l-am mandat sa intoarcem potriva mea, d-acord?
 Deci, primul orar, clientul sa fie important pentru mine,
 clientul meu, stapunul meu, nu cred sutara asta in asta
 cand merge la manipulare uneori, dar e principiul e foarte
 bun.
 Si cred in calitatea pe care nevoie sa aiba produsul meu.
 Daca eu nu cred ca e necesar sa livrez calitate, voi livra
 un stift, chiar daca cred ca oamenii sunt importanti, dar
 nu cred ca calitatea trebuie sa fie important.
 De acord?
 Altă valoare.
 E important pentru antreprenor să-și pătească impozitele?
 Și să fie corect în ceea ce face?
 E important și unul care chiar știe ce face și e dedicat în
 ce face
 își va face tot ce ține de el să-și angajeze oameni
 care să fie să îl ajute să îl pătească mai puțin
 dacă pentru el banii sunt importanti, că sunt și deștia
 care-s
 actiaz după aaa, nu-vi dau un leu la stat,
 Dacă poți să o faci legal, n-am nimic că potriva.
 Angajează-ți contabil și ce vrei tu, sau va plăti ce e de
 plătit pe baza faptului că pentru el e important să fie
 corect.
 Suntți de acord cu mine? Sunt și antreprenori care nu au
 valora asta, dar nu-i treaba mea.
 Vă dau doar un exemplu la modul de ideal.
 Ce rol e necesar să aibă antreprenorul activat?
 De producător de bună, o trebuie să le duce.
 E necesar să aibă rolul de antreprenor activat.
 V-am dat raspunsul in intrebarea. Cum stiu ca un om are
 identitate asumata sau nu? Vezi acum asmecherie. Din felul
 in care vorbesc despre el.
 Din structura lui verbala, imi dau seama daca omul este as
umat ca identitate sau doar si ar dori sa fie acolo.
 Exemplul. Eu merg pe bicicleta. Eu sunt biciclist. Care e
 asumata? Biciclistul. Eu merg pe bicicleta este pe comport
ament. Maxim pe abilitati, daca vreau sa o trag de par.
 Eu scriu articole despre comunicare non-verbala si relatie
 de cuplu.
 Eu sunt bloger pe comunicare non-verbala si relatie de cupl
u.
 Care e asumat? Blogerul. El altul doar scrie.
 Eu am o afacere pe internet despre...
 Eu sunt antreprenor si una din afacerile mele este una pe
 internet.
 Care e asumată?
 A doua.
 În funcție de ceea ce vorbești și cum vorbești despre mine,
 îmi dau seama dacă am rolul activat.
 Eu sunt și dau numele, acele identități, acelui rol.
 Sunt tată, sunt antreprenor, sunt mentor, sunt trainer,
 sunt businessman sau doar fac niște activități.
 activități.
 În momentul în care doar fac niște activități, nu am
 energie suficientă încă să-mi ating obiectivul, pentru că
 pentru
 mine era să nu doar niște activități.
 Eu conduc un business, fac niște vânzări,
 creez un produs, dar nu sunt antreprenor.
 Are sens.
 Ce apartenențe necesar să aibă un antreprenor?
 Cu vocație, cu ce vreți voi.
 Da, dar la întrebarea cui, că aici întrebarea este cui,
 cui,
 al cuiva
 servesc eu.
 Societății, familiei, mai departe.
 Angajaților.
 Eu servesc ca antreprenor angajaților mei cărora le ofer un
 salariu și un sprijin financiar și le dau un loc de muncă.
 Eu ca antreprenor las o societate mai buna prin faptul ca
 prin produsele mele creez si ofer o alternativa la ceva de
 proasta calitate.
 Eu ofer familiei mele un venit stabil si comod si confort
abil ca sa nu aiba resurse de, nu stiu, sa aiba griji si asa
 mai departe.
 Observati cum este mai important decat el?
 Astea sunt mai presusi decat el ca antreprenor.
 Cand le are, isi gaseste si isi alineaza toata piramidea.
 Când nu le are, si undeva pe etajul asta este o lipsa, va
 aparea o greutate in atingerea obiectivului sau o senzatia
 de nealiniere.
 De ceva de genul, bai, toate sunt potriva mea, sa mor eu,
 deci scap de una, dau de alta, a venit o amenda, ala ma che
ama, ala pic, ala moare, ala accident, parca tot, tu numai
...
 Da, pentru ca asta nu e aliniat.
 Are sens, explicati asta.
 Professorul, ce mediu trebuie sa aiba?
 Scoala elevii. Ce comportament trebuie sa aiba?
 Cum?
 E pedagog.
 Pedagog și mai cum?
 Dați-mi exemplu, de acord.
 Comportamentul unui profesor de care vă place?
 Empatic și deschis.
 Bravo, deschisă, atitudinii deschisă, calm, încurajator și
 așa mai departe.
 Ce emoții și abilități trebuie să aibă un profesor bun?
 Comunicare.
 Comunicare, eficientă predare, eficientă explicare, efic
ientă emoție de calm, de entuziazm,
 când vorbește cu copiii, de curiositate de a afla
 cât de special sunt ei și în ce direcție, ce abilități au
 elevii lui.
 Ce convingere are un profesor bun?
 Că este bun ceea ce face.
 Că copiilor, copiii lui, copiii din sară de clasă
 au toate resursele în ei.
 Că copiii nu au nevoie decât să fie îndrumați, nu bătuți la
 cap
 sau sufocați. Că copiii sunt deja inteligenții,
 tot ce ai nevoie el, ca să se adapteze. Observați conving
eri de profesori
 care dacă ale ar exista în școală românească, alte rezult
ate ar fi?
 Ce valor trebuie să aibă un profesor bun?
 Cartea trebuie să fie pentru el importantă, la nivel educaț
ie, integritatea, etica, respectul.
 Ce identitate are nevoie să fie activat?
 Să fie profesor sau să predea?
 Să fie profesor. Tu știi cât de mulți profesori care predau
 în școală românească, ei predau?
 I-am întrebat cu ce trebuie. Predau la clasa 11.
 Așa mi-a răspuns. Predau la clasa 11 sau predau la clasa 1.
 Bă nu! Eu vreau să fii profesor de gimnaziu.
 Sau de liceu. Nu să predai.
 Are sens. Pentru că asumarea de identitate face diferență.
 Când eu mi-asum cine vreau să fiu sau cine sunt,
 toate astea se leagă.
 Și cine e mai important decât un profesor?
 Elevii.
 copiii elevilor de peste 10 de ani, nepoții elevilor de p
este 20 de ani,
 părinții elevilor pentru care îi serveste și îi sprijină.
 Are sens! Valabil cu orice fel de obiectiv.
 Trainer, antreprenor, public speaker, businessman, medic,
 nu mă interesează toate aceste meserii,
 obiective, au câte o astfel de piramida interioră.
 Poți să-mi întreabă?
 Da, sigur, te rog.
 Alinierea, după ce e bine, dacă ai o formă de ranjată, deci
 o piramide de aliniere, ar fi bine să înceapă de jos și de
 sus deodată?
 Nu, dar e oriunde. Eu aș începe de jos, pentru că e de bază
. Că degeaba știu eu cui să-l vezi dacă nu știu unde trebuie
 să încep.
 De jos și de sus, care e de jos și de sus deodată?
 Nu, de jos.
 De eu.
 Eu cand am schimbat locul de munca si mediul in care traiam
, mi-am schimbat inclusiv cercule de prieten la un moment
 dat, ca n-am avut ce sa fac, ca i-am lasat pe cei vechi in
 mediul ala, care mi s-adrage inca, dar au ramas in mediul.
 Si atunci eu a trebuit sa ma schimb, sa plec.
 Si am inceput cu mediul.
 Cum va spuneam, am doua variante de a face chestia asta.
 Poți să fac această aliniere, poți să o fac logic, de aici,
 neurologic, poți să o fac logic, punându-mi întrebări, în
 luni și ani de zile poate să dureze, până când o aliniez.
 Sau poți să o facă mai puțin de 3 minute prin LEP.
 Ce față a pus cu o truță?
 În 3 minut?
 Zici tu?
 Dacă nu mă faci să mă las, de ce fac?
 Cum?
 De ce nu renunț la ceea ce fac?
 Nu știu despre ce vorbești tu.
 Nu, am făcut-o retro.
 De ore când mi-am dat seama unde am lucrat la un moment dat
.
 Nu știu.
