 Muzică de
 de identitatea ta, acelui care își pune obiectivul.
 Cu alte cuvinte, să fie în concordanță cu valorile tale.
 Cu cine ești tu?
 Pentru că de multe ori ne punem obiective care ne contrazic
 valorile.
 Vreau bani pentru că așa mă forțeasă societatea, dar pentru
 mine banii nu sunt importanti.
 Apare conflict interior.
 Vreau business pentru ca nu-mi place job-ul,
 dar pentru mine timpul e important si la job am timp.
 Dar eu am pus obiectiv de business si apare conflict.
 Sesiizati?
 Sa te reprezinte.
 Obiectivul pe care vrei sa-l atingi, sa fie in masura sa it
i creeze
 satisfactie la nivel de identitate. Spui, da, eu sunt.
 Asta, ma reprezinte, e vorba despre mine.
 O altă chestie legată de identitate ține de capacitatea at
ingirei obiectivului.
 Nimeni altcineva să nu poată să atingă acel obiectiv exact
 în același fel.
 Să te reprezinte, să fii al tău.
 Să, exemplu, știți pe Pera Novacovici?
 Pera a pornit la drum acum 10-11-12 ani cu un obiectiv.
 Să fie cel mai bun psiholog din România sau din lume, nu șt
iu.
 Mai poate cineva să-și pun obiectiv ca Pera Novacovici să f
ie cel mai bun psiholog din România?
 Cine?
 Nu, pentru că obiectivului este ca Pera Novacovici să fie
...
 cel mai bun obiectiv.
 Toși ceilalți nu au cum să-și pun obiectiv ca pera să fie
 cea mai bună.
 Are sens?
 Da, dar poate să-și propună, dar nu să fie motivant, pentru
 că nu-i despre ei.
 Are sens.
 Vreau să fac un business, vreau să fac un milion de euro.
 Vreau să fac un milion de euro...
 Asta poate să-și pun oricum, oricine obiectiv, da?
 Vreau să fac un milion de euro în timp ce mă distrez și fac
 lumea să râdă,
 în timp ce-și regăsesc resursele în ei și fac asta cu ușur
ință, pentru că doar eu pot să fac horieratul.
 Mi-a venit pe loc. Are sens.
 M-a că ai pus vreauță.
 Da, evident. Am dat-o la nivel de identitate, nu mai stau
 să mă gândesc ce condiții încalcă, dar mă bucur că ai sesiz
at. Înseamnă că ai intrat acolo.
 Nimeni nu mai poate să-și pun obietință să facă o milion de
 euro în timp ce face lumea să râdă.
 Ca mine, că sunt unic.
 Are sens? Alt comedian sau om amuzant poate, dar o va face
 ca cine?
 Ca el.
 Am fost de curând la un film, si probabil ca ati auzit ca e
 foarte mediatizat in perioada asta, Bohemian Rhapsody.
 Este istoria si povestea Formatii Queen.
 Si mi-am luat sa aminte de o chestie si spune si in film la
 un moment dat, dar eu a oflase mai demult.
 Freddie Mercury i-a întrebat la un moment dat,
 Ești deja vedetă,
 Ești deja un star rock,
 Ce nu-ți convine?
 Ce te motivează să te duci să continui să creezi, să faci
 muzică, turneie și mai știu eu ce scenă?
 Și Freddie are un răspuns genial din punctul meu de vedere,
 la nivel de identitate.
 Și spune, eu nu vreau să fiu doar un alt star rock,
 Eu vreau să fiu o legendă.
 Și a fost și este o legendă.
 Pentru că s-a dus la nivel de identitate legenda a Freddie
 Mercury.
 Pentru că Star Rock pot fi mulți. Să deți dacă ori cu mine?
 Identitatea să vă reprezinte obiectivul să fie în directă
 legătură cu cine ești tu.
 Că ești rebel, că ești creativ, că ești entuziast, că ești
 amuzant.
 Nu mă interesează ce simți că te reprezintă cât obiectivul
 este conectat la cine ești tu.
 La cine ești tu, nu la ce ți-a spus că ești.
 Pentru că cunosc mulți anume care îmi spun, bă, eu sunt
 contabil.
 Îmi place ce fac.
 Dar în timpul liber noaptea, când soțul doarme, eu pictez.
 Aia e identitatea ta.
 Nu jobul de la 8 la 4.
 Cam am o problema cu job-urile, sa nu intelegeti greșit.
 Ca sunt oameni care sunt mega fericiți, ducându-se la job
 pentru ca fac ce le place.
 Si sunt incarcati cu energie, se bucură, n-ajung acasa, ru
pti-ti in gura de oboseală.
 E bine, ala e un job perfect.
 Nu toti sunt făcuți să aibă business-uri sau să fie freel
ancer.
 Dar când suferi făcând ceva din care câștigi bani, ai o
 provocare.
 Indiferent că atentiei, vorba de business sau de job.
 Cunosc oameni de afaceri care sunt plini de energie negativ
ă pentru că fac ce nu le place.
 Dar vor să facă bani.
 Are sens ce vă zic.
 Deci nu luați obiectiv, de ce nu?
 Că tot vorbesc eu de independență financiară și de antrep
renoriat.
 Nu e un obiectiv pentru toată lumea.
 Sunt mulți oameni care sunt foarte bine, fericiti și încăr
cați, fiind freelancări sau cu un serviciu.
 Ce contează este cât de mult mă încarcă acel serviciu,
 cât de mult îmi place, mă împlinește și cât de mult mă rep
rezintă acel serviciu sau job.
 Când nu mai face asta, abia atunci apare provocarea.
 Cât timp face asta și mi-e bine, nu trebuie să schimb nimic
.
 Bine, fericire nu trebuie într-o societate care să încuraje
ze plăcerea de a merge la lucru.
 Ceea ce din contră. Dacă mergi la lucru și nu suferi, ai o
 problemă.
 Câți oameni cunoașteți voi care sunt fericiți că vine luni
 dimineață?
 Cât o dată sunt?
 Sunt puțini. De aceea, Alfaenar avea atât de mare răspând
ire a acelei postări de luni dimineață.
 E luni. Cum e? Hell Monday sau cum îi zice?
 Duminica Junior.
 O vorbe de stativ, din partea de finanță, ce mai multe inf
arți o să fac luni dimineață?
 Ce dare!
 Da, tare, sunt curios, sunt convins că așa e, părdu.
 Deci, în momentul în care îmi formulez obiectivul la nivel
 de identitate, e nevoie și necesar să respecte convingerile
 mele despre viață.
 Pentru că e posibil, atenție, să fiu un om ultrar religios,
 da un exemplu, și dacă îmi pun obiectiv pe bani, religia și
 credințele mele de religie să le contrazică și apare
 conflict.
 Are sens?
 Nu zic că sunt bune sau rele, că nu-i treaba mea acum.
 Dar dacă apare conflict între convingerile mele pe care eu
 le adopt și îmi conduc viața după ele, indiferent cât de ec
ologice sunt ele, e altă discuție.
 Nu mă mai reprezintă și voi trage ca măgarul să-mi ating ob
iectiv de bani, cât timp pentru mine bani nu sunt importanti
 pentru că religia în care eu cred oricare ar fi ea,
 îmi spune că nu e bine să fie. Deci e conflict între valor
 și convinger și mă voi autosabota și voi și suferi.
 De acord? Convingeri si valori.
 Personalizati-va obiectivul. Nimeni al cineva in locul vost
ru sa nu poata sa atinga obiectivul ala fix in acelasi fel.
 Exact, sa fie al tau, sa te repsezi. Ba, nimeni n-ar putea,
 daca si ar pune obiectivul asta, n-ar fizic, n-ar putea sa-
si le atinga, pentru ca eu, Iacob, sunt singurul care are
 potentialul asta.
 personalizează-l cât de mult poți.
 Și în momentul ăla va deveni și mai motivant.
 Pentru că doar tu ești singurul din lume care a existat vre
odată sau va reexista, care poate să facă acel lucru.
 Are sens.
 Eu de exemplu mi-am propus la nivel de România, de-o cam
 dată, dar nici în lume nu prea am văzut, dar nu am făcut
 research,
 vă dau un exemplu la care mă gândeze mult timp,
 să țin cursul dezvoltare personală care să aducă schimbări
 în viața oamenilor ușor, fără efort,
 combinând umorul cu înțelepciunea.
 Și asta fac de câțiva ani. Fac tot ce pot, astfel încât o
amenii să fie relaxați,
 să nu simtă că le bag păgât informații de ea și citește în
vață de ea de aceea și înuțelește cât de important e.
 Și în același timp să plecești cu ceva acasă din secunda în
 care se găsegă pe scaun.
 Nu ajunge acasă să spui, bă, ce-a zis ăla?
 Ce-i de explică acolo?
 Are sens? Nime nu va putea sa faca asta in locul meu asa
 cum o fac eu.
 Pentru ca eu mi-am propus sa o fac eu. Si nimeni nu va face
 asta in stilul meu.
 Da, vor fi oameni care va spune, imi place ideea, ia sa fac
 si eu.
 Si o va face alt fel.
 Dar personalizati-va obiectivul.
 Mie imi place sa aduc schimbare in oameni prin umor si
 relaxare.
 Si mi iese uneori, alte ori.
 Ma, care ii fac sa rad.
 Ma, are sens ce va zic?
 Ce vă zic?
 Următorul motiv, următoarea condiție, pardon, una foarte
 importantă.
 Motivarea, motivația, pardon, motivația.
 E important ca obiectivul pe care îl setez să fie motivant.
 Dacă obiectivul pe care îl setez doar sună bine.
 Dar nu schimbă nimic.
 Și dacă îl atingi cu mine, cum e?
 Bine.
 Doar sună bine, nu e al tău.
 Făl să fie motivant.
 Sunt două motive pentru că are obiectivele pe care noi le
 setăm
 de obicei nu sunt motivante.
 Unu, e prea mare.
 Sau e pe termen prea lung.
 Și în momentul ăla, bă, dar cât? 5 ani?
 Hai la o bere, că avem treabă, 5 ani. Du-te bă, de ce?
 Cât 30 de ani să plătesc rată la o casă ca să fie a mea?
 Du-te bă, de ce stau în chirie mai mult, mai degrabă?
 Sunt mă cunoscu? Sau vreau să mă fac hipotetic, da?
 Mă pun în locul unui tânăr de 17-18 ani, vreau să mă fac ps
ihoterapeut.
 Inventez acum.
 Or am I?
 Facultate de Psihologie?
 Check. 3 ani.
 Master in Psihologie?
 Că altfel n-am cum să mă duc mai departe. Check. 2 ani.
 Curs de specializare
 ca să ajung să fiu psihoterapeut
 2 ani de curs, 2 ani de tutore personală.
 Deci încă 4. Are sens până aici?
 Sub-supervizare? Încă 2 ani.
 Poftim! Salut!
 Ce ne facem asta? Doar daca nu e mega pasionat de aia.
 Medicina, la fel. Vreau sa ma fac medic. Cat imi ia? 4 ani
 sau cat i-a acum? 5? 6.
 BAM! Rezidentiat. BAM! Specializare. BAM! Si mai stiu eu ce
 perfecționare constante, pe cat, pe 35 de ani de viata.
 Du-te tu cu neamul tau. Asta zic eu ca nu sunt pasionat.
 Dar la asta mă refer când spun motivant. Dacă nu sunt motiv
ant să mă apuc de el acum în secunda asta, obiectivul nu e
 formulat corect.
 Când e prea mare obiectivul sau pare că e prea mare, NLP-ul
 a găsit o soluție, că nu vă vorbeam despre asta așa fără să
 vă las cu ceva.
 Când obiectivul este prea mare și prea vag, prea peste nu ș
tiu câți ani, prea...
 Bă, sună bine, dar cine vrea să-l vezi de lumea în 35 de
 ani? Lasă-mă, mie trebuie mâine să am ce să pun pe masă.
 Tehnica se numește C-H-1-K, C-D-U-N, bravo.
 Adică îl împart în bucățele.
 Am un drum de 35 de ani, un plan de viață care sună foarte
 mișto în teorie, dar nu mă motivează că e prea departe.
 El împartă în două de 15.
 E mai motivant acum.
 E posibil să fie.
 Dar dacă alea două de 15 încă nu sunt, e, sună bine, dar î
mpartă-l pe ala de 15 în 3 de 5.
 Și spui, bă, eu nu am treaba cu ce se întâmplă peste 15 ani
, dar am treaba cu ce se întâmplă în motorii 5.
 E un pic mai motivant?
 Da. Și când și eu la 5 ani...
 5 ani înțeleg, da, 5 ani-s o viață de om pentru unii.
 Hai să facem. Ok.
 Împartă-l pără de 5 în 5 de 1.
 Și brusc, ai deja un obiectiv nu pe 5, nu pe 15, nu pe 30,
 ci pe un an.
 Pe care poți să-l anticipezi ca fiind motivant.
 Nu e motivant, reformulează-l.
 Pără la dintr-un an.
 Practic, Chang Down înseamnă împarte obiectivul tău de viaț
ă, care pare poate prea mare, sau îmi contează că are 35 sau
 5, că poate să fie la fel de demotivant, împartă-l în părți
 mai mici, care ghiște o să devină.
 Nu numai, dar ce nume o să o poartă?
 Dorințe? Dorințe nu, niciodată.
 Obiective!
 Vor fi obiective în cadrul altui obiectiv.
 Vor conduce prin realizarea lor la un alt obiectiv.
 Vor fi cărămizi.
 Ca un bulgăre de zăpadă care, ca să ajungă mare nevoie, să
 ajungă până acolo mic sau mediu.
 Fă-l parte dintr-un alt obiectiv mai mare, pe termen lung.
 Când tu știi că vrei să fii un psihoterapeut care să facă,
 nu știu, ce lucru super mișto la nivel de personal, ident
itar, ce nu s-a făcut niciodată în România,
 dar până atunci ce ai de făcut 12 ani de școală sau de 8,
 nu știu cât sunt, împartă-l în două perioade de 6.
 Și ea vezi cât de motivant e să te apuci de ce ai de făcut,
 când știi că tu de fapt trebuie să te ocup doar de următor
ul an din viața ta.
 Nu de următorul 12.
 Mâine. Ce fac mâine?
 Care e obiectivul meu pentru ziua de mâine?
 Pentru că de multe ori un obiectiv care nu e motivant, e
 posibil să aibă termen de o lună.
 Da. Și e motivant?
 Dacă e motivant nu schimba nimic.
 Testează dacă devine mai motivant, când îl împarți pe săpt
ămâni și zici ok, lună asta știu ce am de făcut.
 Dar ce am de făcut săptămâna asta?
 Și mai mult decât atât. Înțeleg ce am de făcut săptămâna
 asta, da? Azi e luni.
 Nu știu, pentru unii da, pentru alții nu.
 Săptămâna asta știu ce. Eu până vineri am de făcut asta. B
ine.
 Dar mâine ce fac? La prima oră... Care-i treaba? Mamă,
 agenda.
 Și devine obiectiv în sine în cadrul lui altui obiectiv.
 Și din start am o strategie coerentă, care duce din pas în
 pas la îndepline obiectivul meu, care la început părea nem
otivant pentru că era prea mare.
 Are sens? Vareanta a doua.
 Obiectivul este nemotivant pentru că e prea mic.
 Fă o facultate. Da, de ce?
 Nu vreau. Pot să trăiesc fără facultate.
 Îmi zic unii. Îmi ziceau. Și am zis-o mult timpă asta.
 Și mi-a pus unul întrebare odată. Auzi, dar...
 E posibil ca facultatea pe care alegi să o faci să te ajute
 la ceva pe care acum în momentul ăsta nu poți să realizezi
 fără facultate.
 Și mi-a schimbat un pic.
 Adică, pe ei nu știu, și mă lău eu tot de cazul psihoterap
iei, da?
 Păi vreau să ajut oamenii să sprijini, să fac să...
 Păi și pot să faci asta, nu știu, de mâine, fără facultate?
 Păi nu prea.
 Că n-am informațiile, n-am experiență, n-am abilitățiile, n
-am...
 Bine, între noi fie vorba în paranteză, nici nu le obțin
 într-o facultate.
 Le obțin după aia la cursuri de specializare.
 Sau la master-e sau la mentorat cu oameni care au experienț
ă în domeni.
 Suntem pe alanteza. Presupunem că și-ar face treabă facult
atea.
 Bruz facultatea o pot include într-un obiectiv mai mare de
 al meu.
 Și să zic, bă, stai un picăt, nu-i vorba de facultatea.
 E vorba de ce fac eu după facultatea.
 E o investiție.
 Eu după facultatea asta devin cineva care va putea să facă
 lucruri care acum nu poate să le facă.
 Va avea resurse pe care acum nu le are.
 Experiență. Va cunoaște oameni. Licență.
 Va cunoaște oameni pe care acum nu-i cunosc.
 Și în momentul ăla zici, posibil să mă ajute facultatea
 asta, oricări ar fi.
 E doar un exemplu, e valabil cu orice obiectiv.
 Când e prea mic și nemotivant că e facultate,
 implică-l, integrează-l într-un obiectiv mai mare care e
 important pentru tine.
 Dacă nu te motivează cifra de afaceri, că pentru unii nu e
 motivant,
 poate te motivează ce-i putea să faci cu banii respective.
 Câte case ai putea să bonezi?
 Poate câți copii ai putea să îți prind și să îi educe prin
 acei bani pe care tu poți să îi dai acum pentru că ești ant
reprenor și ai o cifră de aface?
 Se spune că, apropo de asta, salvezi lumea mai ușor,
 educându-te și muncind la obiectivele tale
 și accesând niște resurse financiare pe care ulterior să le
 oferi
 societății de când scrind o pancardă salvați pădurea și st
ând în fața
 guvernului. Care e mai eficientă?
 Dar nu înțeleg și nici nu sunt asta o responsabilitate.
 Efectiv.
 Da, cunosc evident, evident, cunosc oameni care zic, bă, v
reau să schimb societatea.
 Dar nu e atenție și acolo e doar marketing, nu vreau să int
ru în discuție că eu îți de acord cu principiile lor,
 nu cu implementarea ceea ce susțini ei, dar e altă discuție
.
 Vrei să schimb societatea? Puneți obiective care prin înde
plinirea lor duc la timparea societății.
 Începe cu tine.
 Ah, dar eu vreau să schimb societatea azi.
 Ok, scrieți o pancada, îți o dai-o gratis,
 salvați pădurea, opriți tăierile,
 du-te fața guvernului și stai o milion de ani.
 Vești să întâmplă, să schimbă ceva.
 Are sens.
 Când un obiectiv este prea mic și nu mă motivează,
 fac
 chunk up.
 Îl include într-un alt obiectiv mai mare decât el
 care pentru mine este emotivant.
 Si capata brusc sens.
 De ce fac ce fac azi?
 Pai ca sa pot sa fac maine ce am de facut, pentru ca pentru
 mine de fapt aia e tinta.
 De acord?
 Da, Razvan.
 Intrebarea la Chalkdown, vorbim si despre feriera elefantul
ui?
 Da, este exact același lucru.
 Nu ca vorbim despre, este exact același lucru.
 Cum sa mananc un elefant?
 Cu lingurita.
 Bucățele mici.
 Cum să îndeplinește un obiectiv enorm,
 pe care nu îl pot cuprinde cu mintea pentru că sună prea
 mare?
 Cu pași mici.
 Împărțindu-l în bucățele mici care au sens de sine stătător
.
 Ce fac anul ăsta?
 Ce fac lună ăsta?
 Ce fac semestru ăsta?
 Ce fac săptămâna ăsta?
 Ce fac azi?
 E vorba de Chang Down, da?
 Ce fac azi, in directia pe care mi-am propus-o cu obiectiv
ul meu?
 Si daca te uiti in spate, la un moment dat, dupa ceva timp,
 o sa ramai socat de cat de mult drum ai parcurs
 si de cat mult sens are, fata de a sta pe loc si-o devaita,
 ba, dar nu am 30 de ani?
 Cine are 30 de ani fratiuari?
 Ba, n-are nimeni 30 de ani sa-i dea asa, sa-l vezi din lume
a.
 Dar dacă ne punem toți obiective intermediare care aduc
 beneficiului societatei și mediului doar prin simplarul r
ândeplinii, brusc suntem și mai entuziaști și mai motivați
 și mai fericiți făcând ce ne place și, uite-mă de-n spate,
 după 30 ani o să rămână ceva și o să rămâni șocat.
 O să spui, ba, stai că n-am crezut că așa o să fie. Da, e
 atât de ușor. Concentrează-te pe ce ai de făcut azi sau pe
 perioade mici, dacă ești nemotivat de obiectivul pe termen
 lung.
 Nu mai știu cine Bill Gates sau Tony Robbins, e conflict de
 cine a scos-o, dar nici nu are importanță.
 A zis următoarea chestie. Oamenii supraevaluiază ce pot să
 facă într-un an și subestimează ce pot să facă într-o zi.
 Sper să vă ajute, pe mine m-a ajutat mult la clarificare,
 pentru că iau foarte în serios începutul zilei
 și ceea ce aleg să fac în ziua aia fără să mă las demotivat
 de faptul că eu am de fapt o strategie pe 5 ani sau pe 10.
 Hai să mă coacem să facem ce am de făcut astăzi pentru că
 foarte posibil ceea ce fac azi la finalul zilei să mă ajute
 pentru că voi fi un alt om cu altă informație, cu altă
 experiență, cu altă revelație, cu un alt feedback.
 De cât să zic, da mă, dar eu nu vreau să fac facultate 7-8
 ani. Schimbăți obiectivul. Dacă nu includeți strategia asta
, schimbăți obiectivul.
 Unii acceptă cu fericire și cu drag această investiție de
 timp în facultate sau în activități care nu le plac, pentru
 că văd mai departe de atât.
 Și zidata asta face parte din ceva mai mare. Nu-i vorba de
 facultate sau de job sau de meserie sau de profeții sau de
 business sau de ce fac de afaceri.
 E vorba de ce fac după aia și o iau ca o investiție. Are
 sens.
 Vă văd pierduți.
 Da, nu?
 Ok.
 Acum râșnim la idei.
 Da, nu știu că unii sunteți așa, știi?
 Are sens.
 Și nu știu, e de bine, te-am pierdut, te-am pierdut, da, șt
ii?
 Bun. Zece.
 Resurse.
 Și aici o să pară că mă contrazic.
 Resurse.
 Situatia actuală, situatia dorită, până aici am vorbit până
 acum, da?
 Ce vreau să schimb, unde vreau să ajung, cum ajung acolo
 strategie?
 Resurse. Care sunt lucrurile de care am nevoie?
 Bravo, mă!
 Care sunt resurse de care am nevoie ca să-mi ating obiectiv
ul?
 Dacă le am, cum le activez?
 Dacă nu le am, de unde le iau?
 Și când nu știu de unde le iau, ghișesc ce se întâmplă cu
 restursele?
 Cum a zis Lia din Eorușu, dacă s-a auzit, devine obiective
 de sine stătătoare.
 Ce am nevoie ca să-mi ating obiectivul?
 Timp. Am timp? N-am, ok. Timp! Devine obiectiv. Cum fac să-
mi am mai mult timp?
 Vedeți cum s-a conturat o strategie?
 Ce am nevoie ca sa-mi ating obiectivul? Bani. Am bani? Nu.
 Bani. Obiectiv. Cum fac sa am bani? Cati bani am nevoie
 pentru obiectivul mai mare?
 Si devine obiectiv ghici prin ce conditii il trec?
 Prin toate. Si eu iau de la 0.
 Si brusc am un caietel care se incepe sa arate ca strategie
 de viata.
 Obiectivul 1, obiectivul 2, obiectivul 1 duce-le a obiectiv
ul 2. Prime doua, dau n-arcerile al treilea.
 Și tot așa.
 Și brust, mi-e mai clar ce am de făcut și de ce fac ce am
 de făcut.
 Da, Andreea?
 Am o veste bună.
 Cea mai grea parte din obiectiv
 e formularea lui.
 Cea mai grea parte a unui obiectiv e formularea lui corecta
.
 Atinge-a la lui partea usoara pentru ca vine ca o consecin
za formularii lui corecta.
 Practic, obiectivul nu are cum sa nu se indeplineasca
 pentru ca e sprijinat.
 Ma sprijina, imi este clar mie logic de ce fac ceea ce fac,
 sunt motivat, am pasii clar in minte, am ressourțele de
 care am nevoie,
 Dacă nu le-am știut de unde le iau,
 sunt entuziasc în calea spre obiectivul meu,
 ce ar putea să mă oprească?
 Eu. Întotdeauna. Eu.
 Însă și tu, chiar și tu, până la urmă, te dai la o parte
 din calea ta, cum place mie să spun,
 când este formula corect obiectivul.
 Că nu mai ai de ce să stai acolo.
 partea grea a atingerii unui obiectiv e formularea lui core
ct.
 Si o veste si mai buna.
 Jumate din munca deja ati facut-o. Aici.
 Intelegand aceste concepte, rescrind obiectivele voastre,
 luand-va notitii, accesand click-uri, revelatii si ce fac
eti voi deja de 3 module,
 ati facut cel putin jumate din munca spre obiectivele vo
astre.
 Restul ține de asumare. O fac sau nu o fac? Mă apuc sau nu
 mă apuc? Doar vorbesc despre sau mă pun pe treaba? Are sens
?
 Resursele le iau din, ghici, eu.
 Resursele le iau din eu. Cine sunt eu? Ce resurse am eu
 interioare? Cum pot sa le accesez?
 Interșițiile LEP, asociere, dezancorare, ancorare, sumodal
ități, strategie, timp petrecut scrind în obiectivul, medit
ând, citind.
 Cine face toate astea? Eu.
 Dacă nu le am eu, că se poate, că nu sunt în căzmeu,
 ghiști de unde le au?
 Și o să se pară că se contrazică cu condiție, dar nu-i așa.
 Hai, spună-ți.
 Celălalt.
 Nu le am eu, sigur e cineva care le are.
 Sigur e cineva care are ce am nevoie
 Mentor, coleg, prieten, familie, soti, cuplu, frate care po
ate sa-mi dea un sfat, o parere, un ghidaj sau curs pe
 directia in care vreau sa ma duc e tot din celelalt.
 Nu stiu inca, ma duc sa invat, ma educ, aflu, pun intrebari
i.
 Parc auda o voce.
 Da, Horeda, ai spus ca nu trebuie sa depinde de nimeni obie
ctivul meu.
 Asta nu depinde, pentru ca celalalt nu e o conditie in obie
ctivul tau, ci este o resursa.
 Resursele pot sa fie fizice, emozionale, materiale sau alte
 persoane.
 Alte persoane includem, mentori, traineri, guru, autori de
 carte, le citezi biografia,
 colegi cu experiente similare.
 Cand intreb un alt antreprenor despre ceva ce e un ca n-am
 atins,
 ala nu-mi e superior cu nimic, e doar cu o experienta pe
 care eu inca nu o am.
 Vinerent?
 Din nefericire, oamenii nu stiu sa intrebe.
 Cred ca daca ei nu stiu, nimeni nu stie.
 sau au convingerea limitativă, nu trebuie, mă, nu deranjez.
 Mă fac de râs, unu, mă fac de râs, sau doi, nu deranjez.
 Contraintuitiv, oamenii care au depășit o provocare, o
 dificultate cu care s-au confruntat
 sunt nerădători să împărtășească felul în care ei au reușit
.
 Așteptăm numai să fie întrebați.
 Mă gândesc aici, stic la exemplul Iacob, care când a fost
 la bravoată,
 Deci, nu în același moment, de că era varză, acelul de
 efective ajutorul, cu unul de până primit, de albă, de albă
, de până primit, cu unul de părți, cu unul de părți, cu un
ul de primit.
 Exact. Celălalt.
 Și nu acelul nilă, ci acelul de pat.
 Exact, exact. Despre asta e vorba. Asta e atitudina de gen
ul am resursele acum în secunda asta, bă, dacă le am, nu șt
iu să le accesez.
 Bă, dar e cineva care ar putea să le aibă și să ne strice
 și mie? Garantat.
 Will Smith are o vorba foarte misto care spune
 orice problema ai tu in momentul asta in lume,
 in viata ta, e cineva care a avut-o inaintea ta.
 Du-te si in trouble sau citesti cartea.
 Nu exista, nu mai traim in epoca de piatra ca problemele pe
 care tu le ai sa fie noi.
 Cineva undeva s-a confrontat deja cu ce ai tu
 acum pe lista la nivel de provocare.
 Citesti o carte, du-te la un curs sau un trouble.
 La uneori e suficient să vă schimb cu voce de atât de bun
 și ne dăm noi singură cuțulul de vechi.
 Eu, celălalt, dar mă opresc aici?
 Că e posibil nici celălalt să nu le aibă, mereu.
 Și e ceva ce-ați făcut de la începutul cursului.
 Dacă nu le am eu, nu le are celălalt, le iau din cadrul ca
 și cum.
 Bă, Horia, înțeleg ce spui.
 Știu, bla bla bla, are sens,
 dar n-am încredere mine.
 Și n-am eu, n-are niciunul altul încredere mine.
 Dar dacă ai avea,
 cum te comporta?
 A, păi, nu știu, că n-am avut niciodată
 încredere mine.
 Bine, bine.
 Dar dacă ai avea, cum ar fi?
 Ce ai vedea? Ce ai simții?
 Cum ai acționa?
 Care ar fi primul pas?
 Și de cele mai multe ori, dacă pui întrebarea corect, la ca
 și cum, omul se deblochează și spune, a, păi aș face asta.
 Și asta, și asta, și asta, și aș face, aș suna, atunci dev
in sadic eu.
 Zic, uite, atunci nu face. Tare liniștit.
 Dacă știi ce trebuie să faci în cuță...
 Îți dai seama că în momentul acela devin mă și joc un pic.
 Dar, când își dă seama ce spune omul, îți spune, a, stai un
 pic. De fapt, am resursa, nu știam să o accesez.
 Nu știu că știu.
 Cadrul ca și cum.
 Asta face NLP-ul.
 De la modul 1 până la modul 7,
 vă arăt că aveți deja resursele,
 în voi.
 Când nu le ai, îți arăt de un sălăi de la cine.
 Îți recomand cărți, cursuri, alți traineri în care cred și
 pe care îi cunosc.
 Sau îți arăt un exercițiu care îți declanșează resurse,
 ca și cum mai avea o.
 Pentru că în momentul în care declanșez o resursă ca și cum
 o ai, nu e clar că o ai, că n-ai putea să o declanșez ca și
 cum.
 Logic?
 Da.
 Din fericire, nu v-ați dat seama până acum.
 Poate da, dar mai greu.
 E regulă. Pentru prima oară la început, e regulă.
 Dragilor, are sens ce vă spun aici?
 Întrebări de orice fel până în momentul ăsta.
 De ce, dacă celălalt nu se pare la fel, dar mie nu se pare
 că ar treceasă un ucer
 mult mai mult până la eguizare pentru altul decât pentru ob
iectivele de neve?
 Nu știu. Eu doar te întreb.
 Apropo de asta, o secundă, că mi-a adus aminte de ceva
 foarte interesant.
 Unde este? Aici este.
 Oricum primiți, asta îl primiți și voi acum, numai vreau să
 vă dau întrebările.
 Fix pe întrebarea ta.
 În momentul în care îți formulezi un obiectiv, verifică ce
 simți tu despre el.
 Declarații despre obiectiv.
 Obiectivul meu este realizabil.
 Și zici asta în minte și vezi ce simți.
 Obiectivul meu este realizabil.
 Am toate abilitățile să me ating obiectivul.
 Am toate abilitățile să me ating obiectivul. Vezi ce se înt
âmplă în interiorul tău. Apare vreo contradicție? Emocional
 se... Bă, nu prea cred ce zic.
 Am eu, dar nu le am pe toate.
 Declarația numărul 3.
 Merit să mi-ating obiectivul.
 Merit să mi-ating obiectivul.
 În momentul în care apare un conflict interior la oricare
 din aceste trei,
 de fapt îmi spune că e un programel acolo care rulează
 și îmi contrazice mie fie prima, fie a doua, fie a trei af
irmații.
 Când una dintre astea trei nu este adusă la cred în ea, ob
iectivul meu va fi sabotat.
 Și va apărea tendința de genul, bă pentru altul pot, pentru
 mine eeeh.
