 Modulul 4, ziua 2, partea 1.
 Punem tancă acum sau mai târziu ca să setăm un cadru pentru
 ceilalți?
 Că văd că au pornit puternic de dimineață.
 Cine e disert?
 Andrei, te rog frumos vorbește cu Doru.
 Și zic că știm că el nu glumesc, nu are niciun fel de vine
 sau responsabilitate, doar rugăm colegial, colegii din
 lateral, stânga-dreapta,
 să dea ce muzică vor ei, dar nu să deranjeze alte.
 Ca pot sa fac si eu asta in sala mea, am tot dreptul.
 Atat ai spui, ca am tanc ca pana manie, daca vrei, pun acel
asi menodie.
 Cu respect!
 Adica...
 Cum?
 Si o facem si pun si aia, sa joace fetele, stii?
 Sa rupe ghetele!
 Facem icebreaker la fiecare 20 de minute, nu ma asa de-al
 dreacu'.
 Nu, dar respect ca se isara de evenimente peste tot, e
 normal sa fie asa.
 Așa, în același timp, nu e ok ca un eveniment să sufre din
 cauza altuia. Opinia mea, cel puțin.
 Mai ales noi, da, adică...
 Bună asta!
 Sebi, ia un loc și taci, te rog. Bine ai venit, mă bucur să
 te văd.
 Cum sunteți, dragilor?
 Hop, s-a făcut liniște. Ce bine!
 Cum ești? Cristi, Alex, otură-și-te cum să o spun.
 Da, frâțioare. Așa. Așa. Cum ești?
 Bună dimineața, dragi.
 Bună dimineața, dragi.
 Aseară aveam o buclă neînchisă
 și am repetat exercițiu cu soția acasă.
 Cu strategiile?
 Cu strategiile.
 Și...
 mi-am dat seama că nu am mers până la capăt
 cu toate
 tot pașii strategiei, ok.
 al de licire.
 Și am fost și curios de cum faci
 ea de întârziu de fiecare dată.
 Te-ai dus, tati, nu?
 Da, nu, nu.
 Deci nu știu cum...
 V-am predat
 tactul la...
 Nu am predat tactul, nu.
 N-a fost chiar așa.
 Că ai tu una normală acasă, da?
 Am avut eu altă experiență.
 A început întâi de la IAC.
 Hai să vedem cum faci tu de a-i punctual de fiecare dată și
 ți iese natural.
 Am scos...
 Ca să înveți și tu, nu? Cam asta voi...
 Acolo am...
 M-am bucurat când mi-a pus întrebarea asta.
 Ormai am venit și zic, ok, hai să vedem cum faci tu de înt
ârzii de fiecare dată.
 Și am mers mai departe și...
 Mi-am dat seama că în anumite contexte iese să fiești punct
ual.
 Și zic, ok, hai să vedem...
 Care e diferența.
 care e gărmărimța.
 Stop un pic, Cristi.
 Aici e foarte important, atentie.
 Și zi mulțumesc că ai ridicat-o.
 Ajută foarte mult să vină de la voi arumite insight-uri.
 Pentru că degeaba vreau să spun eu,
 dacă nu vine cumva în context în care cineva îmi aduce am
inte sau spune sau împărtășește,
 e mai puțin valoros că vine ca și cum zic eu.
 Dar când ziceți voi, e mai important.
 Fiți atenți.
 Ca și subtilitate.
 A zis un lucru fantastic de devărat și extrem de important.
 Noi toți avem strategii de ineficiență.
 sau strategii de eficient sunt rezultate pe care ne dorim.
 Are sens? E același lucru, e formula diferit, da?
 Asta înseamnă că sunt rezultate pe care noi nu vrem să le
 obținem,
 dar le obținem al dracului de constant.
 Asta înseamnă că avem o strategie a dracului de eficient,
 în a obține ceva ce nu ne dorim.
 Logic? Că altfel nu s-ar repeta. Ar fi one time.
 În același timp, ce a zis, este extrem de fain.
 Sunt contexte în care același rezultat este diferit.
 în același context, adică în loc să întârzi ajună la timp.
 Care e feedbackul de aici?
 Ceva se schimbă în mintea noastră, în psihologia noastră,
 pentru că rulăm o altă strategie
 sau schimbăm ceva inconstient pe pilot automat în aceeași
 strategie
 și o ținem în rezultat diferit. Care e feedbackul?
 Putem să ne schimbăm strategiile inconstiente, doar nu știm
 că o facem și nu știm cum o facem
 ca să o facem conștient. Are sens?
 Ăsta e feedback-ul. Dacă tu întârzii 99% din timp și unul
 la 100% din timp nu întârzii,
 întrebarea care face diferență este ce se întâmplă diferit
 în mintea ta.
 Ce gândești diferit, ce simți diferit, ce-ți spui diferit,
 ce e diferit,
 motivația, poate e contextul.
 Dar dacă tu întârzii 99% din timp și unul la 100% din timp
 nu întârzii,
 elementul pe care îl poți afla prin întrebări, raport, cu
 curiositate,
 că este diferit, ghici ce se poate întâmpla cu el după aia.
 că-l poți transfera
 în alte contexte, unde ai strategia de ineficiență.
 Are sens?
 Și doar până îndeț întrebarea asta, bă,
 eu ce vreau?
 Și zi tu, nu vreau să mai mă sabotez, da? Să zicem.
 Ok, deci am o strategie eficientă, n-am mă sabota. Perfect.
 Bravo mie.
 Sunt momente în care nu mă autosabotez și obțin ce vreau fă
ră să mă autosabotez, răspunsul ii dați garantez,
 că sunt momente în care obțin ce vrei fără să frână.
 Sau ai frână, dar-i mică.
 întrebarea 3. Cum fac să aflu ce fac, ce gândesc diferit at
unci când îmi merge lin?
 Și numai este despre ce strategia am să obțin rezultatul,
 ce e diferit între cele două.
 Și când găsești elementul definit, ăla critic de care îți
 spuneam ieri, că schimbă strategia complet,
 deja acel element îți mai zic un lucru poate fi vândut.
 Pentru că așa cum ești tu și ce strategii ai tu, așa poate
 fi vândut altora care au aceeași problemă,
 dar n-au aflat încă, n-au întrebările pe care le-ai tu.
 Are sens, te spun?
 Și atunci e tu înveți să obții un alt rezultat decât obține
ai tot tu,
 dar în sensul bun să-l obții,
 confirmând o strategie nouă sau un element critic pe care
 tu l-ai schimbat,
 brusc poți să ești pe piață
 și să vorbești oamenilor care au avut aceeași problemă ca
 și tine
 și să le predai un singur fucking element dintr-o strategie
 pe care ei s-o schimbe în alor și să obțină rezultatul.
 Trebuie să fii cu șapte ani de zile în fața lor ca experien
ță,
 sau trebuie doar să fii conștient de ce ai făcut,
 tu diferit, evident testat cu rezultatul important.
 Și, doi, să știi să comunice asta.
 Are semn așa spune?
 Și asta dintr-o singură replică, adică ce faci diferit?
 Ce e diferit?
 Dacă uneori întârzi, alteori nu.
 Ce e diferit? Că-i tot timp.
 Am găsit și...
 Ia, că-ți curios, mi-a prins foarte bine.
 Am ajuns la concluzia că eu sunt.
 Ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha
 localitate, deci am spus că întârziăm.
 Și am întârziat și tu ieși de vină.
 Cum?
 Te-am anunțat.
 Și ce-i ce? Mai programat?
 Dacă mă lăsai în ritmul meu...
 E același lucru ce am zis eu.
 De ce te-ai băgat?
 Referitor la ce-ai spus mai devreme, am tras o concluzie
 sau poate nu știu dacă e corect.
 Hai să vedem.
 Eu am legat-o de valoarea
 de evenimentului.
 Asta e semnificație deja.
 Cât importantă-mi e? Păi nu e.
 Și atentie, semnificația asta poate să fie extrem de subie
ctivă și inconstientă.
 Poate să fie importantă declarativ.
 Declarativ. Bă, mă, job.
 Job, exact.
 Dar emoțional să nu fie. Gen cumva inconstient.
 Eu știu că chiar și dacă întârzi, bine a fi.
 Dar contextul pare important pentru un om normal la cap.
 Dar emozional zic, ehh.
 Știi? Are sens?
 Versus de exemplu, să dau un context personal.
 La mine, când e ceva de sănătate, programare la medic,
 sunt acolo cu 3 minute înainte sau 5.
 Să schimbă complet.
 Interesant.
 Cum?
 De exemplu, iti dau un exemplu.
 Stiu ca va fi greu sa gasesc parcare daca ma duc cu masina
 si am tendita sa plec mai devreme decat as pleca in mod
 normal
 daca s-o obliga sa merg cu masina.
 Si de multe ori se intampla sa gasesc repede parcare, ca ce
 metoda Silva aia?
 Asa?
 O parte din un bra mereutaciua.
 Ce vreti?
 E vreunul care jude ca asta?
 E vreun un paiește care n-are... ah, mă înțeles.
 Eu doar vă arăt.
 Și ajung și găsează loc de parcare și brusc am 10 minute la
 dispoziție.
 Știi ce se întâmplă în schimb?
 Același lucru că țesc în aeroport, că m-am tăiat de două or
i, am pierdut avionul la propriu.
 Deci nu că poate că... nu, la propriu.
 După aia de foarte multe ori am ajuns la fucking limită, ad
ică m-a dat până în stație de mai multe ori.
 Deci eram la control de siguritate, domnul Radu, ultima im
barcare, ultima strigare, eram...
 Am sari peste toate...
 Mi-a luat cu panica si asta, m-am ancora si asta, ca nu mai
 vreau.
 Si totusi, ajung la aeroport cu jumat de ora inainte de im
barcare,
 ma pun pe scaun
 si ma dap in statie, boss, si o slangai.
 Ba, nu stiu daca intelegeti, zici, imbarcarea e aici si o
 sa acolo, stau jos pe telefon.
 Și eu nu văd că să pun ele mele la rând, v-am spus eu nu mă
 pun la rând de ampulea, că oricum știu că nu pleacă fără
 mine,
 gen că s-aici cred eu în mintea mea.
 N-are un să fugă.
 Mersi, Cristi. N-are un să plece, să nu-i văd, gen, știi?
 Așa am pățit ultima oară sau acum două module.
 Bă, lângă ei pe telefon, ajuns din timp,
 m-a dat pânstație.
 Domnul Radu, Radu Horia, ultima strigare, ultima îmbarcare,
 chid în porți.
 Bă, ești prost? Deci noroc că am auzit, nu știu, și păl ala
 m-a auzit ultimul.
 Și nu era nimeni, deci era gol.
 Și eram pe scaun, adică nu știu, e ceva.
 Nu înțeleg, nu știu cum.
 Cineva trebuie să ne stradă strategia, nu înțeleg.
 Dar îți spun de ce vă zic asta.
 Are legătură cu exact ce v-am zis.
 Pare că e contextul serios, declarativ zic că este serios,
 dar în mintea mea, semnificația mea, care a fost?
 Să aici.
 Nu, nu. Nu știi cum e? Sunt aici, muntă, dracu.
 Ce să poasă să întâmple? Să aici.
 Și m-am relaxat. Și când m-am relaxat, te pup.
 Time in time și gata. Ce?
 Băi, am stat odată... Nu glumez, stai că nu vreau să vă sim
t cu asta.
 Acum, cred că 2 ani, dacă m-am zis faza...
 Mă duceam în Spania...
 Mă duceam la un workshop și am stat în Spania și...
 Mergeam cu Loran, cum mă rog. Am avut o întâlnire acolo cu
 mai mulți oameni de face și a fost foarte mișto.
 Eu ii veneam singuri din România, ei erau deja acolo, cred
 că.
 Sau, mă rog.
 Și i-a trebuit să schimb două avioane.
 Nu știu de ce.
 Cum? Berlini? Nu, Portomon?
 Nu mai știu.
 Dar trebuia să schimb două avioane.
 Cluj-Berlin... Munchen?
 Și Munchen X.
 Nu știu unde mă duceam.
 Marbella, cred.
 Bă, mă întorceam din Marbella, aveam fucking 6 ore de escal
ă.
 Bă, 6.
 Am stat 2 ore jumate în telefon cu întovară și că aveam ce
va special,
 și m-am bucurat când trece timpul.
 6 ore de stat langa poarta si facut ture, am lucrat, am fac
ut ture, era sa pierd aviunul.
 Aia a fost pentru mine, nu pot sa inteleg ce se intampla.
 6 ore inainte si ma da pana in statie, ca nu eram la embar
care, la timp.
 Nu stiu ce dracu faceam, unde ma dusese meu.
 Ca să înțelegi semnificația în mine, acum v-am dat de
 exemplu un scop.
 Contextul pare important, job.
 Și zici, bă, e job, cum dracu să nu-l iei în serios?
 Dar apare la un moment dat o semnificație în strategia no
astră, sunt aici, amă,
 în dialog intern, da? Sunt aici, ce dracu poate să fii? A
ici!
 Și când apare dialog intern, la mine personal, apare chin
estezic intern pozitiv,
 chillax, ce poate să fii? Are sens?
 Și din momentul ăla, strategia mea nu mai e atentă la det
alii.
 Bă, el...
 Am o poză făcută în decembrie, nu mai vreau să vă arăt altă
dată.
 Am trecut pe lângă, nu știu, Plenean de la București sau nu
 știu de unde veneau.
 Nu, de la Buzău mă duceam la Cluj și am trecut pe nu știu
 ce sat.
 Și când o să o vedeți, ăștia care mai are sechipă, o să zic
ă că e făcută cu Photoshop sau cu AI, nu e.
 Casa faraonului.
 Bă, am trecut și am dată înapoi să fac bosegăna.
 N-aveam cum.
 Deci m-am întors, am pus mașina pe avarie, am trecut strada
 și...
 Vă jur.
 V-am pomenit, doar să știți că v-am pomenit.
 Bun, mersi mult, Cristi. Mersi mult.
 Te-am spus că nu ai cum să câștigi, deci trebuie să facem
 un workshop ca să vă învăță...
 Nu, trebuie să renunți.
 La strategia...
 Uneori trebuie să renunți.
 E mai bine să accepti.
 Te rog, dragă mea.
 Bunătineața.
 Asta sunt mai energică decât ieri.
 Ieri am făcut mai mult nevăzută.
 Crezi tu, dar eu bat și acolo să...
 Eu știu asta, dar...
 Fiind îmbrăcat în negru, m-am ascult destul de bine.
 Și știu că acolo stai de la începutul cursului, până acum
 numai acolo ai stat.
 Știu și asta.
 Am nevoie să stau cu...
 Am zis de ce. Am zis că am o ancură vizuală atât de bună și
 atenția de tanii, că voi nu știți, dar văd multe.
 Dar eu și simt asta.
 Am rămas cu o întrebare de la etapele de strategie.
 Este obligatoriu să aibă un anumit număr de etape?
 Nu. Foarte bună întrebare.
 O topri la reacția după stimul
 Da
 Și încă un pas
 Atenție, o secundă
 Când avem stimul, reacție e anchora
 O las un pic să se așeze
 Gândiți-vă la practicii și ne zicem că e anchora
 Legătura inconscientă într-un stimul extern și o reacție
 emoțională
 În momentul în care apare stimul, reacție
 Și eu n-apuc să procesez
 Ba nu că procesez
 Așa, ok.
 Uneori, e, cum să zic eu, apare cineva în fața ta care îți
 place aminte de un profesor din trecut mai dur
 și ai din stat reacție de repulse sau frică sau anxietate
 sau nu apuci să...
 Am frustrare.
 Ori ce ar fi.
 Ok.
 Ea e ancoră. Are sens.
 Girofarul sau sirena, nu, aia nu mai e strategie.
 Aia este ancoră direct pe reacție.
 Da, atenție.
 Ancora devine începutul strategiei.
 Cum reacționezi tu în baza unei ancore?
 Aia e strategia ta inconscientă.
 Tu poți să ai proces automat de reacție la o ancoră,
 sau poți să ai conștientizarea faptului că este doar o anc
oră
 și să îți observi reacția fără să intri în reacție.
 Meta față de emoție. Are sens?
 Poți să fii pilot automat.
 Ancoră, pilot automat.
 auzi sirena, se imba acum. Ce am facut greșit.
 Sau auzi sirena și îți spui, ce interesant, simt anxietate
 că am auzit sirena și deja ai ieșit de pe pilotă automat.
 Ajunc? Și în momentul ăla nu mai ieși pe pilotă automat.
 Observi ce să poate întâmpla, observ strategia, dar nu mai
 ieși în proces, nu mai ieși în topogan.
 Așadar, este important să încep de acolo strategia după
 stimul.
 E bine s-o conștientizezi.
 Pentru că eu intram deja în dialog interior și iarăși mă op
ream.
 Poți să-mi dai un exemplu concret?
 Da.
 Te rog.
 Cum faci să renunți?
 Concret, la ce și în ce context?
 Am propus partenerului să mergem la un curs de tango.
 I-am dat perioadele și mi-a zis, ok, mă mai gândesc.
 Pentru că el are program de serviciu.
 Are program de lucru.
 Și atunci, eu am zis, ok, știam că de destul de multe ori
 mi-e de același răspuns.
 Am intrat în frustrare și am zis, ok, hai să vedem ce așt
eptăm.
 Cât timp așteptăm. Și m-am oprit.
 Deci asta a fost reacția mea de la renunțat.
 Stai un pic. Deci, ei propus un curs de tango, el a spus, m
ă gândesc, sau am nevoie să mă gândesc.
 Tu ei ai spus, l-ai întrebat cât timp ai nevoie să te gânde
ști.
 Nu, nu l-am întrebat.
 Știam că răspunsul respectiv înseamnă o perioadă mai lungă.
 Așa?
 Ca să îmi dea...
 Ok.
 Răspunsul de...
 Poți să înțeleg asta. Educate piață.
 E posibil să nu mergem.
 Da, înțeleg asta. Care e întrebarea ta?
 Întrebarea mea era...
 M-am gândit la...
 Care este strategia la a renunța?
 A ta sau a lui?
 A mea, a mea.
 Că eu am renunțat deja să-l mai...
 Să-i mai solicit.
 Care ar fi consecința?
 În primul rând nu știu strategia că e a ta,
 deci mă întreb pe mine care e strategia ta,
 deci nu știu.
 Nu, am zis că...
 Care ar fi o strategie.
 La mine strategia a fost reacția la întrebarea lui, a fost
 frustrare.
 Corect.
 Și după aceea, mi-am dat un dialog interior.
 Ok, de acum hai să văd cum reacționez și cât timp trebuie
 să aștept.
 Și gata, și m-am oprit.
 Cât timp trebuie să aștept, ca să ce sau până ce?
 Ca să primesc un răspuns favorabil.
 Până întrebi a doua oară, spun eu.
 Cum?
 Până întrebi încă o dată.
 Oamenii care au metaprogram de decizie amânarea sau nu acum
,
 și oameni și eu nu aminte contexte, și toți o avem în funcț
ie de fiecare subiectiv.
 Adică nu toți suntem damă, da sau nu acum, la orice auzim.
 Nu, avem toți o tendință în funcție de context să mai trăzi
u.
 În special când e vorba de ceva inconfortabil.
 Și aici fac o baranteză, că vorbeați ieri de procrastinare
 sau de amânare.
 Dragilor, Procreastinala iasamânarea este un program bine
 intenționat de a ține departe de noi ceva inconfortabil.
 Așa funcționează amânarea la nivel de strategie.
 Și asta este pentru că noi subiectiv dăm semnificația de ce
va greșit, rău, inconfortabil, dureros, lucrului pe care îl
 amânăm.
 Închidem parentează, dacă am mers în aminte o detaliază un
 pic mai încolo, că e important.
 Am vrut să știți că procreătionala și amânarea nu apare că
 ești leneș.
 Apare pentru că dai o semnificație negativă lucrului sau
 evenimentului sau persoanei pe care la mâini.
 E intenția pozitivă, ironic.
 Dai și acolo discuție.
 Și mă întorc.
 Toți avem tendința să amânăm odată și odată sau cândva în
 comite condiții.
 Nu e asta o problemă, asta în ce să spun.
 Dar, în momentul... când și cum dăm un răspuns lucrului pe
 care l-am amunat?
 Când suntem întrebați a doua sau a treia oră, da sau nu?
 Ori răspuns nu, că te enervează că te-am întrebat a doua or
ă, dar tot un răspuns.
 Exact.
 Oare zici, da, ok, am uitat, m-am gândit... da, sau
 whatever, vine cu o altă propunere sau cu...
 Dar dacă tu o lași, zice mai târziu și tu o lași, minge la
 tine, nu la el.
 Sau la ea.
 Că tu n-ai revenit să faci un update.
 Are sens?
 Și atunci, dacă ținea spune mai târziu și tu zici,
 ok, mai târziu asta e o săptămână sau o lună,
 deci o să stă o lună jumate,
 Deci faci ca la serviciu, îți programezi să mai întreb, să
 mai întreb, să mai întreb.
 Da, și atenție, contează foarte mult...
 Contează foarte mult și cum faci această...
 Cum îi zicem în vânzări?
 Nu-i reminder.
 Nu reminder.
 Follow up, mersi.
 Păi, ca nu știi?
 Pe mine nu mă prea prindeți cu ideiile astea de...
 Nu glumesc, pentru mine personal, follow-up-ul ăsta în cupl
u este foarte eficient.
 Și în mod evident contează tonul, atitudinea, cuvintele,
 momentul, știi?
 Sunt mai multe variabile.
 Bă, dar totul... Cadrarea, bravul!
 Atunci, ce putem să învățăm?
 Dar tot un follow-up este.
 Dacă tu nu faci acest follow-up în momentul în care s-a am
ânat o decizie importantă, e la tine.
 Eu am asta cu Cristina, de exemplu, cu suția mea.
 La mine, ea, nu știu de ce. Așa? Cum nu știu de ce? Ba da,
 s-a născut ca să îmi pută mie harta și să fim complet difer
iți
 și să evoluăm pentru că suntem atât de diferiți în anumite
 contexte.
 Vă zicem, relația de cuplu este cel mai eficient cu rezult
atul personal.
 Eu personal, de exemplu, la vacanțe, nu am în.
 Deci, ocucând mai repede știu când, unde, cât stau, când
 plec, unde stau,
 mintea mea e cu atât mai împăcată pentru că anticipează cu
 entuziazm,
 chiar dacă e ianuarie, e și eu vorbesc de martie.
 Are sens?
 Cris e altfel.
 Trebuie să plecăm în vacanță până la viitoare, de exemplu,
 o săptămână, nu știm unde mergem.
 Și e setată din noiembrie.
 Ei, eu de când am setat-o, sunt așa.
 Nu, te-ai gândit unde vrea să mergem?
 Dacă nu am găsit că am găsit niște oferte.
 Bun, reminder, peste o lună, iară.
 Auzi, n-ai vrea să ne hotărăm să mergem să-mi spui și...
 Nu că am găsit ceva, am 3 hoteluri în atenție, că nu știu d
acă Slovacia sau...
 Și eu în momentul ăsta am...
 ...pic...
 ...că strategia mea este...
 ...da, nu că pierd. Eu pierd entuziasma de a mă bucura în
 avanz.
 Fierb, da.
 E, dacă eu n-aș... dacă aș lua de bun, apropo, dacă aș apl
ica strategia ta, mi-ați zis mai târziu?
 Păi când mai întreb eu? Înainte cu o zi?
 Nu, când ajung pe aerobor, bă, unde mergem?
 Nu, eu aș fi, să mai întreb.
 Asta zic eu, la două săptămâni fac, hey, apropo, ți-mi mint
e că am dat snuțla,
 ce am vrea să știu și eu unde dracului mergem în vacuță, nu
 așa, dar înțeles, da?
 Da, categoric.
 Și atunci, când e ceva important pentru noi, noi, nu ei,
 suntem cei care ar trebui să facă un follow-up,
 etic, ecologic, corect livrat și corect comunicat.
 Și da, uneori îmi fallă o apă, răspunsul a putea să fie nu,
 dar mă, care e un răspuns.
 Versus anxietatea sau supărarea sau frustrarea, că m-am în
apruna până am uitat și i-ar a trecut.
 Ok? Eu am avut momente... Răția mea cu ea.
 Când a dat snooze atât de mult, încât eu am simțit că am
 pierdut ceva.
 Doar pentru că n-am avut un răspuns clar, da, nu, pe even
iment, pe curs, pe vac, nu știu.
 Eu am simțit că am pierdut și a fost nedrept pentru mine.
 Am comunicat asta, dar tot a fost nedrept.
 Și-adar ține tot de noi.
 Da, și atunci a ies ok.
 În strategia mea de comunicare în momentul ăla, a interven
it un termen limită.
 A mea. Nu are legătură cu ea, are legătură cu mine.
 Pentru mine, până la punctul ăla, am un răspuns.
 Da, nu, nu mă interesează.
 Dacă răspunsul e nu, ceea ce e ok, deschide altă discuție.
 Dar măcar știu.
 Dar din momentul ăla eu am timp să mă repliez, să mă duc
 singur, să fac altceva, dar nu mai i-i pierd.
 Mă redirecționez.
 Ah, bravul. Are sens?
 Dar mi-am ablatat eu strategia, nu el sau ea.
 Ajunc?
 Da, foarte bine.
 Rescrieți strategia în așa fel încât tu să ai mereu opțiuni
 de repoziționare în raport cu convingile valorile și dorinț
ele tale, etic.
 Din nou, să nu-mi facem ba pe-a mătii, sau ți-arăt eu, sau
 aia nu funcționează.
 Nu e cazul, am și eu un horiac.
 Adică, serioz, așa-l chema?
 Da.
 Vai.
 Ai tras lozu. Ce să zic?
 Ne pliem unul cu celălalt și atunci ne...
 Mă bucur, e bine.
 Partenerii noștii dragilor au tot dreptul și au voie să nu
 fie entuziazmați de cine e entuziazmați pe noi.
 E ghici ce? Așa se întâmplă statistic.
 Eu nu prea cunosc multe cupluri care să fie ambii la fel de
 entuziazmați de aceleași lucruri.
 Ar fi plictis.
 În același timp, e foarte important să existe niște ele
mente de care sunt ambii entuziazmați în același timp,
 pentru că altfel nu e compatibilitate.
 De eu vorbesc doar de spectru de echilibru, nu de extreme.
 Cumva societatea ne programează să avem așteptări de genul
 în tot suntem compatibile, mereu, tot timpul, pentru totdea
una.
 ceea ce e fals nu exista decat in cenusereasa,
 versus
 varianta in care sa nu fim deloc compatibile in nimic,
 adica fiecare cu treaba lui, independenta completa, nu faci
 nimic impreuna,
 nu exista nici asta, la nivel functional, ma refer,
 ca ala e altceva, nu stiu ce e, dar nu am...
 In acelasi echilibru, normalul,
 este foarte multe lucruri de care mie mi-e drag si imi
 place sa le fac, sa le cunosc sau sa ma duc sa ma primi,
 nu o să fie pe harta cerurilor la fel de entuziaste,
 dar s-aptoasă vina pentru mine,
 sau s-aptoasă să fie nevoieți, mă duc singur.
 Și atunci iar este ok.
 Dar aici, anul nou, nu ne place să vorbim despre asta.
 Îl dăm semnificații de genul
 dacă nu vine cu mine, nu mă iubești.
 Sau iar mă duc singur, sau iar mă duc singură.
 Da, dar-s lucrul la care nu ești singur sau singură.
 Păi, îți-a ducea minte de aile.
 Are senșezi.
 Mulțumesc.
 Și eu, mersi mult.
 În dreapta, Alin.
 Bă, dimineața. Alin sunt.
 Salut.
 Când ai vorbit eu de strategii, mă gândeam cum fac eu de
 uitul lucruri.
 Ok.
 Chiar și eu am uitat unde am parcat mașina, am parcat unde
va pe sada și mai știam în stânga sau în dreapta.
 Și o căutam.
 Mhm.
 Cum aș putea să... Genul așa, acum să te întreb, cum aș put
ea să elicitez strategia pe care o am de a uita lucruri?
 Împun, tăi, suntem pe făcut, urat acasă, împun sculele sau
 ce am...
 Aici ai două opțiuni, Alin. Scuză-mă un picăt între rupuri.
 elicită strategia pe cum fac să uit
 sau
 să modelez o strategie de la alții care cum fac să nu uite.
 Ca să fie mai eficientă.
 Zici?
 Eu personal,
 n-am avut asta niciodată atât de intens, dar am pățit-o și
 eu,
 în special în parcare la moluri,
 unde parchezi, nu mai știi, lângă ce spumele mării stâlp dr
acu' le-ai parcat,
 mai ales la AFI.
 Deci, mă plângeam în pumn, până găseam mașina.
 Dar nu, îmi fac poză.
 Deci, mă fac jos din mașină și fac poză la numărul de păst
âlp,
 sau la, nu știu, ceva vizual identificabil.
 Și mintea mea, în secunda 2, m-a încalmat.
 Deci, mă refer la astfel de strategie.
 Ok, înțeleg că uiți.
 Să putea să nu-i și eu o problemă.
 Să putea să fie relaxat că uiți lucrurile la care alții țin
 minte.
 Eu țin minte lucrurile la care alții vrea să le ui, de
 exemplu.
 Inutile.
 Nu mă refer la traume sau la...
 Rețin informații de care nu vreau, n-aș vrea să le rețin.
 Eu am discuții cu voi, de exemplu,
 dacă vii la mine peste un an sau un an jumate și vorbești
 cu mine,
 nu-ți mai țin minte, poate, specific numele,
 dar mi-aduc aminte... da, deși mi-aduc aminte și numele,
 nu-l țin minte, mi-l zice subconștientul,
 dar țin minte 90% din ceea ce mi-ai spus acum un an, un an
 jumate.
 Lucru pe care nu vreau să îl țin minte, nu știu cum să
 explic.
 Că nu vreau, dar îl țin minte, nu știu cum. În schimb, nu ț
in minte genetica la psihologism, la facultăție.
 Dracu, nu mă interesează, știi? Că ești astăzi un anement.
 Revin. În loc să te ceri sau să te luți, să zici, bă, care
 e stația? E important și aia să faci o introspectie.
 Pentru că sunt sigur că sunt lucruri pe care nu le uiți.
 Da.
 Știi? Adică putem, dacă vrei să lucrezi la scot cineva, să
 zici, ok, hai să fac strategia cum fac să nu uit versus
 strategia cum dracu' o fac eu să uit.
 Și să vezi că sunt elemente diferite, de la semnificații la
 dialog intern, de la miză, poate.
 Dar cred că ar fi mai valoros fie să îți costui strategia
 ta pe cum faci să nu uiți și cum faci să duci aminte lucr
uri,
 și s-o ruluez mai des, s-o transfer.
 Asta e modelare, dar e modelare proprie persoane.
 Pentru că vă mai zic un lucru, noi facem foarte multe lucr
uri bune,
 pe care dacă am fi deschizi, flexibili și curioși
 să le transferăm în alte contexte, am fi șocați cât de bine
 funcționează.
 Tot de la noi, deci nu de la altcineva.
 Noi facem bine lucruri în contexte în care culmea
 ignoranței, naivității,
 încercăm alte strategii decât cele care îți dovedite că fun
cționează
 deja doar că în alt context.
 Știți pe bază la ce convingeri?
 Vă zic una, n-are cum să fie așa ușor.
 O știți?
 Sunt oameni care așa gândesc, n-are cum să fie așa ușor.
 Ba da, deci rămâne șocat
 să constă. Eu am rămas prost, decât eu am testat lucruri uș
oare și banale
 care au funcționat în situații complexe.
 Și eram, bă, cum trecu?
 Nu, funcționat banal.
 Vă dau un exemplu.
 Dacă nu-mi trebi, nu aflu.
 Bă, în capul meu mulți ani eram strategii cum fac să aflu,
 cum, da, dacă întreb și mă refuză, da, dacă...
 Bă, până am ajuns la concluzia, mai bine întreb și știu o
 treabă.
 Și ghici ce? Funcționează noulul ăsta din timp.
 Pozitiv.
 Banal.
 dar foarte mulți dintre noi trăim în capul nostru,
 pentru că noi dăm o miză mare, unui context în care,
 în realitate, e vorba doar de a pune o întrebare.
 Cum a făcut Darian.
 Dacă nu întrebam, nu veneam, nu inițiam,
 n-aș fi primit un răspuns afirmativ în jumătate de oră.
 Eu aș pune asta în premisă în LPI, nu glumesc.
 Uneori e mai simplu de cât îți vine să creezi să rezolve
 problemele complexe.
 Asta e la mine.
 E convingirea mea, experiența mea și sunt convins că, în
 mare parte, și-a voastră.
 Doar că avem mintea noastră care are tendința să facă
 complexități
 ca să justifice consumul de energie.
 Și pentru grupul asta locului, asta e altă discuție.
 Dar de foarte multe ori
 soluțiile sunt banale, de simple.
 Revenim, Marin. Are sens ce am zis de strategia de...
 Și în timp ce spuneai, mă gândeam mai concret.
 Eu sunt chinestezic. Dacă avem o discuție sau e ceva care m
-a impresiona să zic în felul emoțional, nu-i întreabă, po
ate niciodată.
 Dar la ce mă referam eu, pun lucruri bine. Bă, știu că am
 nevoie de sculele astea, le pun în locul ca să nu am nevoie
 de ele,
 dar asociez cu ceva, le pun în locul cu care, care face nu
 știu ce, o să țin minte și mi-e duca minte de treaba asta.
 Când o să am nevoie de ele blank, deci zici că nu au făcut
 niciodată în mintea mea, eu efectiv dispar.
 Și asta mă gândesc, lucrurile mai practice, nu chestiile
 importante sau în care...
 Genul mai mult care sunt pe emoții, atunci, alea nu le uit.
 Dar la chestiile, bă, ce am de făcut aia sau unde am pus
 lucrurile la blank?
 Da, pentru că nu sunt importanți.
 Când faci lucrul ăla, gestul ăla, tu mi-ai zis strategia, 
ți-a auzit strategia?
 Când am emoții, nu-mi pasă, nu țin minte. Tu mi-ai zis-o,
 eu n-am inventat-o.
 Tu când pui deoparte lucruri, nu le pui cu emoții.
 Tu mi-ai zis-o!
 Ați auzit și voi, da?
 Cum faci, ce ai putea tu, Alin, să pui cu emoții oșorului b
ine?
 Nu prea e cum, nu știu cum-ți explic.
 Nu prea e cum, da.
 Sau ți-o bagi în ochi și după ai o păr undeva.
 Țininte sigur unde ai pus.
 Nu faci asta.
 Disclaimer, glumeam.
 Am una pe care o timp bine pentru ca stiu ca imi place mult
 ca lucrez cu ea si chiar te am o emotie pozitiva.
 Pe una anume, ti-i minte unde o pui?
 Da, pentru ca e cea care lucreaza cel mai mult si imi place
 foarte bine cu...
 Dar vorbim de sotiia acum, da?
 Nu, de Asurbenita.
 Era acolo, parea rost.
 Am vrut sa fim siguri ca sotiia nu stie unde o pui sau ce.
 Că o să mâncați-vă.
 Excelent! V-ai, nu cred.
 Super bun!
 La modul serios, una știe unde o pui, ca șurubenință, da?
 Bă!
 Pentru că-ți place de ea, de șurubenință.
 Oare, că-i puteți să-l pierdeți.
 Da, da.
 Aia bună.
 Aia de bune.
 Da, da, da.
 Bă, terminați.
 Alin, ce faci tu?
 Acum, fără glumă,
 e clar că este emoția
 atașată de gest
 în sine și de unealată în sine,
 ca să-ți dai seama de...
 Deci, exact,
 o ancorezi spațial.
 Ce îmi spui tu?
 Poți să-i zici altfel în lumea ta,
 dar ce îmi spui tu?
 E de fapt un proces de ancorare spațială.
 Poți să ancorezi de un loc sau de o emoție care îți aduce
 aminte deloc.
 Ok?
 E ca, de exemplu,
 ca acele sisteme nemonice.
 Știi ce sunt sistemul nemonic?
 Asociezi ceva, unui ceva, ca să îl ții minte.
 Și tu ții minte asociarea, nu ții minte lucrul.
 Dacă îți aduce aminte asociarea, ți-a ții minte și lucrul.
 Sunt trucuri de memorie...
 E, așa, asta de exemplu,
 De exemplu, este o strategie de a memora și de a ține minte
.
 Asocierea pneumonică.
 Sau de asociere cu ceva.
 Și nu are legătura cu inteligență.
 E doar strategia.
 Apropo și asta, de memorie și de asociere pneumonică.
 Și este strategie.
 Da, atenție, sunt de acord că mintea se antrenează,
 să înceapă să recunoască sau să ține minte tipare.
 Suntem de acord.
 Dar în același timp e tot strategie.
 că e un sistem de calcul japonez, cred,
 nu știu, l-am văzut pe orgâneau talent,
 că vin copiii aia pe scenă și văd cifre pe ecran și fac din
 mâini, nu știu ce e, Rahat,
 cum zice? Sorobană?
 Ce tare, abarnaveam.
 Și fac gesturi de alea, și la final îți spune calcul total,
 o mie treaptă și trec...
 Bă, mie îmi stă capul când văd alea.
 În aceeași moment, nu, e o strategie acolo pe care eu nu în
țeleg.
 Bine, copilul clar e inteligent.
 Dar e ceva ce eu nu inteleg.
 Și atunci mă concentrez pe care-i strategia.
 Aici e ceva important.
 Nu știu cum am ajuns, dar e important să vă spun.
 Aveți grijă la ce vă spuneți voi în minte,
 când observeați pe cineva care e foarte bun la ceva și voi
 nu înțelegeți cum face.
 Aveți grijă ce vă spuneți voi în minte? De ce?
 Dacă tu spui, da mă, dar el e, mare, mic, frumos de știină,
 mic, frumos, deștept, are experiență, e că brand, ce vrei
 tu, te limitat instant.
 În loc să spui, da, dar el știe ceva ce eu nu știu încă.
 Are sens diferența. În momentul ăla te-ai împuternicit.
 În loc să spui, și îl admiri, e bine să admiri, eu sunt fan
 o admirație, și rămâi deschis, versus, da, mă, da, tu ești
...
 ai experiență, brand, nume, ai făcut, ai...
 Nu. E doar strategie și, într-adevăr, ce are în plus? Exper
iență.
 Atât. Când începeți să gândiți în strategii și experiența
 acumulată,
 atunci când vă uitați la oamenii care sunt așa cum ați vrea
 să fiți,
 vă deschideți spre modelare.
 Modelarea nu poate să existe când existe invidie sau auto-
limitarea de eu nu am cum.
 Nu o să fi deschis să afli strategia. Poate să o pună în fa
ță. Corect?
 Și foarte multe oameni din afară a sălestia vorbesc când v
reodată, știți, eu întreb cum fac să.
 Aflu strategia. Și când întreb cum fac să, mintea caută opț
ii. Are sens? Alin? Asociere.
 Mâine să fac să-i scotă strategia tatălui meu, pentru că el
 îmăraze foarte bine lucruri.
 Cine?
 Tatăl meu.
 Dacă nu a făcut instalația la casă, îl știe până de trasf
iri, sau ce a făcut acum cu 25 de ani.
 Eu mai știu ce am făcut ieri sau la altea.
 Cât de des folosești vizualizarea, nu îți aduce aminte?
 Ești tecnic, tu?
 Tu cum ții minte unde merge o piesă?
 Când o scoți sau când o repare?
 Visual, pentru că știu în cap imaginea de ansamblu, cum a
 venit, unde a fost inițială.
 Dacă sunt foarte multe chestii, îmi fac poze de încă să...
 Ok.
 Dar ai imagina de ansamblu?
 Da.
 Când uiți unde ai pus mașina, ai imagina de ansamblu?
 Nu.
 Înțelegi?
 Fă-ți, când parchezi, că e un chestie banal, fă-ți o imag
ina de ansamblu ca un bird's view.
 Iicăte sus. Perceptual.
 Am din mai multe repede din zona resta.
 Da.
 Ca să poți să spui că mașina este...
 Nu trebuie să-ți zicem dintre strada.
 Dar știu că vizavi e o casă și în spatele meu e, nu știu, o
 spălătorie.
 E atât.
 Băr, știi?
 Ansamblu.
 Nu am parcat mașina și nu mai văd nimic în jurul ei.
 Cam e așa, e gol.
 Păi asta spun.
 Dar ridică-te-o un pic, văd un pic de...
 Și când te duci spre mașina sau te întrebi unde ai pus maș
ina, nu te uita la mașină în capul tău, cum pui mâna pe ea,
 ci uiți-o de-a mașină din spatele ei sau din fața ei.
 Ca să vezi mediul.
 Are sens?
 El mi-a zis din nou strategia asta, nu eu, că l-am întrebat
, cum faci să îți aduceaminte? Păi am imaginea de ansamblu.
 Aplic același lucru în alt context. Exact ce faceam mai dev
reme. Noi deja avem strategii pe care dacă le-am modelat de
 la noi înșine, în sensul, le-am luat dintr-un loc, le-am
 dus ce-n altul, am fi șocați cât de bine funcționează.
 Ăsta a fost pentru mine, când am învățat despre strategii,
 unul din elementele maxim revelatoare.
 Fac lucruri bune în mai multe direcții, numai nu le aplic
 și în alte contexte.
 Și când am început să le aplic și în alte contexte, hop,
 rezultate. Cum trecăm?
 Că eu am făzat același de când mă știu.
 Doar pentru că m-am deschis la în ce alt context ar putea
 să funcționeze, ce funcționează și aici.
 Asta e gândire sistemică de la cum fac să mut în alt sistem
 ceva ce funcționează în sistemul ăsta.
 Mulțumesc.
 Și eu. Mersi mult de întrebare. Alex era Relly și după ace
ea venim, că nu vreau să zic că supăra pe...
 Deși mi-a făcut poze la mașină și era să am vrut să-mi taie
 roțile.
 Apropo de ce vedeam, o gândă retrovizuală vedeam mașina ta
 când am făcut mașina mea.
 Am manifestat.
 Da, sa nu te nece.
 Aseara am vazut masina, si cand am vazut masina ta acolo,
 a zis ca e Horia aici, am dus sa am intrat in casa, am des
chis usa.
 Horia!
 Ai scos berea!
 Excellent!
 Aseară am practicat și am făcut o modelare.
 Nu ai făcut încă modelare că nu o știi.
 Ce ai făcut aseară probabil a fost elicitarea de microstr
ategie.
 Eu mă duc la curcare târziu și dorm puțin.
 Știu sigur că mi-ar folosi să mă duc mai devreme.
 Decepturi mare am mers la partenera care se curcă foarte
 devreme, a doarme foarte bine.
 Și am început să pun întrebări. Și zic, ok.
 Ăsta e altul care nu știe. Tre' să fac un curs de taj dreac
u.
 Un curs de taj dreacu adresat bărbaților.
 Hai să că mai facu' curios.
 Am zis, ok, hai să vedem cum faci tu să dormi.
 Bă, dar așa, fără suc, fără nimic, fără...
 Fără cadrare, fără...
 Am făcut un raport, dar...
 Rausche, ia loc, stai jos.
 Cum faci tu să dormi?
 Și imaginezi.
 Am făcut un fel de raport, dar nu pot să vorbesc.
 Am înțeles, ok, bine.
 Da, ok.
 E la portul termina.
 Am înțeles.
 Excelent.
 Bun.
 Și zică, ok.
 Cum faci?
 În primul rând...
 Ia nu are treabă cu NLP-ul, nu?
 Adică nu știe ce făceai tu aici.
 Favea din marte.
 Ah, ok.
 Dar în sensul că nu știa ce ai făcut ieri aici.
 Ai explicat-o și...
 Ce am făcut ieri aici, i-am povestit în câteva cuvinte după
 care...
 Că n-ai avut timp. Înțeleg.
 Ha ha ha!
 A, ula, mă, o muri!
 Bun, hai să vedem, că-ți mai fac o maxim cu el.
 Și am zis, ok, cum faci tu să adormi ușor și să dormi multe
 ore pe o noapte?
 Și mi-a iesit în primul rând, mă duc în pat în fiecare sear
ă la aceeași oră.
 Este un element definitoriu ăsta.
 Și a fost bling și în capul meu că am citit cartea Why We
 Sleep?
 Da.
 That's You, Walker, dar...
 Eu nu fac asta.
 E o carte pe care vă recomand.
 Why we sleep? Nu știu autorul.
 Matthew Walker.
 Matthew Walker e o carte excenentă ca să înțelegi nu numai
 importanța somnului,
 că asta poți să spui că știi din educația generală,
 cât ce impact are somnul profund, constant,
 asupra sănătății per total și nu mai zic longevității și să
nătății psihice de la ursă încolo.
 Doar somnul, fără niciun fel de alte suplimente.
 Și Sleep Smarter, da. Și ăsta e la fel foarte bun.
 Bun. Pentru mine, aproape la fiecare afirmație, era un
 blink, ce nu fac eu...
 E excelent. Pentru că făceai comparații cu strategia cu ce
 faci tu.
 Exact. Super tare. Super tare.
 Bun. Pasul 1 îmi spun în minte dialog interior, în curând m
ă duc la somn.
 Deci cumva asta e priming.
 Mă pregătesc să, e reminder, vezi că urmează să,
 ceea ce e important.
 Mai mult decât atât mă și țin să mă duc la somn.
 Deci prioritizez, nu amând.
 Nu-mi zic și nu mă duc.
 Versus alții amenți cu zămădori ca strategie diferite.
 Îți mulțumesc mult, Alex.
 Partenerul tău zice, urmează să mă duc la somn,
 alții care să pun trăziu la somn își aduc aminte
 Aminte că ar trebui să se ducă la somn. Da sau nu?
 Da.
 E diferență mare de dialog interior.
 Mă duc la somn, nenegociabil, versus, bă, ar trebui să mă d
uc la somn, dar nu mi-e somn.
 E opțional.
 Foarte mișto.
 Deci, ar trebui să mă duc la somn, dar nu mă duc.
 Aia zic că e opțional, ar trebui, dar nu...
 Da. Pasul 2. Am un ritual de seară.
 Excellent.
 Mă duc la baie, mă spăl pe dinți, în timpul în care mă spăl
 pe dinți,
 mă gândesc din nou că o să mă duc în pat.
 Deci vizualizează patul.
 Și anticipare. Și pun pariu că e și un chinesc de zi
 confortabil acolo.
 Poate nu l-ai elicitat, dar sunt convins că e.
 Înmediat. Mă pun în pat și de regulă zic o rugăciune
 Îmi menționez un lucru din ziua respectivă pentru care sunt
 recunăscătoare.
 Autohimnoză. Indiferent că spunem rugăciune, conectare cu
 sursă, rememorarea zile, este autohimnoză.
 Îmi dau cu cremă pe tălbi.
 În minte sau real?
 E, uite, asta, dacă era aici, aș fi putut să-i spun, de le
agă.
 O să-i spui în marte.
 Aici îi zic Aprilie, dar o să îi zic din Aprilie încolo, da
? Când Aprilie începe.
 Așa.
 Ok.
 Mă culcușesc în pat
 și apreciez ce bine e la mine în pat.
 Este chinestezii pozitiv cu dialog interior.
 Super.
 Închid ochii.
 Dacă am un gând care mă chinuie,
 îmi spun că mă voi ocupa altă dată de chestiunea aia.
 Next, e metacognitie deja.
 Să ținziți? E gând despre gând.
 Dacă am un gând,
 aia înseamnă că eu nu mai sunt gândul.
 Majoritatea unor care sunt în insomnii și s-a agitaț,
 urmează fluxul gândului.
 Ea ce face? Se disociază de gând și spune,
 dacă am un gând, îi dau skip.
 Privesc rău, nu mă bag în rău.
 Să ținziți? Element de strategie e critic, ăsta.
 Excellent.
 Și mă gândesc la ceva care îmi face plăcere.
 E dialog interior, chi ne zice pozitiv?
 În semnul să fie evident?
 Ca exemplu, mă gândesc la o seară cu partenerul, un joc cu
 copii, la o vacanță frumoasă.
 Excellent! Asociere.
 Și în 99,99% din cazuri adorm, ura.
 Ce ne oprește?
 Da, și e simplă.
 Ai zice că trebuie să fie complicat, melatonine, respirații
 păonară? Nu.
 Nu.
 Eu când am aflat că există respirații păonară în meditații,
 mi-asta aminte, de aia am rămas acolo.
 Dar există respirații păonară, nu glumesc.
 Și fără să pui mâna, ce-i conștiență, nu știu cum, eu nu am
...
 Nu. Dar acolo am rămas eu. Nu glumesc.
 Uite exemplul de la Alex, majoritatea strategilor de efic
iență ale altor oameni, privite din afară par complexe, el
icitate, dacă stai cu ei la o poveste, simple.
 Sunt doar niște puncte critice extreme de importante care
 trebuie să existe.
 Ora, metacognitia, disucirea de gânduri și mai rar ceva ce
 a fost.
 Și anticiparea. Urmează să mă culc, mă duc să mă culcușesc,
 o să dor și o să mă odihnesc. Anticiparea, primingul.
 Și restul e o strategie...
 Nu te să citiști două cărți.
 Excelent, Alex. E foarte bun.
 O să urmezi?
 Da.
 Ok.
 Eu nu am problema asta.
 Tu o să delegi.
 Eu îmi dau cremă în alte părți.
 Ha-ha-ha!
 Mersi mult, Alex!
 Mersi frumos!
 Rely, mai vrei sa-ti spui ceva?
 Da-i ca vine microfonul.
 In stanga ta.
 Buna dimineata!
 Eu aveam o intrebare cum la mine, cumva, poate invers.
 Hai sa aflam!
 Cum fac sa modific o convingere?
 La modul general, nu intr-untru o speta.
 Cum fac sa modific o convingere,
 de la povestea cu modelarea.
 Adică mie mi se pare că e cumva...
 Nu înțeleg, e foarte...
 Da, e foarte...
 În capul meu lucrurile au început așa.
 Este o strategie de modelare.
 Minunat.
 Ce elemente sunt dincolo de VACOG?
 Ce elemente mai sunt implicate?
 O să aflu imediat.
 Ce am făcut noi până acum...
 E începutul modelării.
 Nu e modelarea. Ce a făcut Alex?
 Alex. Ce a făcut Alex este început de modelare că s-a dus
 direct la cineva care are o strategie pe care îl vrea să o
 am și eu.
 Noi ieri ne-am jucat pe liciteare de strategii personale în
 ceea ce fac bine sau prea bine și nu aș vrea să o fac
 pentru compoziția în lăză, dacă ne-unclace.
 Alex a făcut un început de modelare aproape complet, dar nu
 completă, mai sunt elemente pe care o să le dau azi.
 Dar modelarea nu implică doar licitoarea de microstrategii.
 Micro strategiile sunt începutul modelării pentru că țin de
 comportament concret, cum fac să, nu întârzi să, dorm să, ș
tii?
 Modelarea are legătură, again, pleacă de aici. NLP-ul de a
ici a plecat.
 NLP-ul a plecat de la cum faci tu să nu mai ai atacuri de
 panic.
 Cum? Că oamenii, paranteză fiind vorba, NLP-ul nu a invent
at nimic.
 NLP-ul a pus reflectorul pe ceva ce alți oameni făceau deja
 bine
 și a dat o structură unor experiențe subiective.
 O să vă dau mai multe detalii imediat.
 N-a ne-a inventat nimic.
 Maxim ce a făcut, a îmbunătățit o strategie care deja funcț
iona bine,
 a făcut-o și mai bine adăugând alte elemente de la alte
 strategii.
 Pentru că modelarea în realitate, așa cum o văd eu și nu
 numai eu,
 înseamna acumularea de mai multe strategii de la mai mulți
 oameni
 și implementarea lor în lumea mea subiectivă, până îi găses
c și crează propria strategie subiectivă
 care funcționează pentru mine, dar din elemente lute de la
 mai mulți.
 Asta a făcut enerpiu, de fapt. Închide în păranteză.
 Și atunci, strategiile ce am făcut noi ieri sunt începutul
 modelării.
 Din modelarea per se, fac parte și de alte elemente.
 O să văd că nu am pus niște elemente de modelare,
 neștiind că sunt din modelare,
 dar o să văd că sunt elemente care sunt cel puțin la fel de
 importante ca microstrategii.
 Adică ce văd, ce aud, ce gândesc, ce simt.
 Mai sunt câteva elemente care poat să saboteze.
 Pot să am o microstrategie eficientă
 și, datorită unui element de care o să vă vorbesc,
 o să sabotează tot.
 Mai am o singură chestie de spus.
 Începutul pentru mine cu acest film este așa.
 Eu am o convingere care este complet neproductivă și care m
ă deranjează groaznic.
 Care?
 Nevermind, în aceeași moment.
 Ba da, dacă zici că te deranjează groaznic, ceva...
 Măi soti?
 Nu!
 Că pare ca și când... mai lasă un pic.
 Nu am curajul să spun unor oameni, anumitor oameni, la care
... așa, niște chestii.
 Nu, asta nu e o convingere. Asta e o constatare.
 Ai o constatare.
 Care e convingerea care te face să nu ai curaj?
 Nu-mi dau seama.
 Are sens? Nu am curaj este un feedback.
 Este rezultat.
 Constat că nu fac ceva.
 Motivul pentru care nu fac ceva este unul mai profund
 care ține de subiectivitatea ta.
 Nu am curat să spun unor oameni
 pentru că de aici începe convingerea.
 Pentru că?
 Pentru că...
 În unele situații mi-e frică să nu-i rănesc
 ceea ce e o prostie.
 Nu, e o prostie, e o presupunere.
 E o presupunere.
 sau că au autoritate mai mare asupra mea,
 decât aș putea să am eu asupra lor.
 Ce înseamnă autoritate pentru tine?
 Gen un șef care, la un moment dat, mă intimidază.
 Pe mine, care nu prea mă intimidază multă lume.
 Da, ok.
 Adică mi-a dat cu șoc, când i-am dat seama.
 Și cam atât.
 Deci, practic, ce îmi spui tu este că n-ai curaj
 să spui unor oameni lucruri pe care îi vrea să le spui.
 Cum ai zis lucruri? Că ai zis ceva?
 Care să îi rănească.
 Nu, nu, a fost înainte asta. N-am curat să spun unor oameni
 Ce mă deranjează pe mine.
 Ce te deranjează pe tine.
 Și cum ar fi să reformulezi din start scopul?
 Nu să spui unor oameni ce te deranjează pe tine, ci să împă
rtășești unor oameni
 Zi tu că nu vreau să...
 Intru eu în lumea ta, integrală.
 Adică nu formula lucruri care mă deranjează.
 Să împărtășesc cu...
 Pentru că din start e văzut ca ceva negativ.
 Să împărtășesc cu unii oameni lucruri care...
 Ce simt.
 Ne piedică să colaborăm, să comunicăm.
 Ceva ce ar putea să ne blocheze eficiența în ce vrem să obț
inem.
 Da.
 Mai este negativ?
 Nu.
 Are sens diferență. Asta e re-scriri gramaticală.
 Când tu ai în minte convingerea că ceea ce tu împărtășești
 te deranjează,
 nu, cum ai zis?
 Îmi deranjează.
 Că împărtășesc altora ceva ce mă deranjează.
 Din start, și de bun simț, și de condiționarea mediului, și
 de presupuneri,
 există elementul că va deranjea și pe ei, că le va fi incon
fortabil pentru că mă deranjează pe mine, deci e greu de auz
it.
 Dar dacă spui, stai un pic, că de fapt îmi partășească ce m
ă deranjează,
 sau îmi partășească ceva ce să putea să eficientizeze
 procesul dintre noi doi?
 Lucrurile stau așa, în principiu, știu că îi deranjează.
 Pentru că îi cunosc pe oamenii ei.
 Și probabil că e doar o chestiune de a reformula ce vreau
 să spun.
 Sigur. Tu ai vrea să nu fii deranjeată vreodată de adevăr?
 Sunt obișnuită.
 Să ce? Să nu fi deranjată de adevărul.
 Adică eu chiar caut adevărul.
 Sigur, dar ați n-ai auzit ce am spus?
 Tu ai vrea să fii printre cei care nu ești deranjată vreod
ată de alții cu adevărul lor?
 Da.
 Adică să te ocrotească să nu-ți spună ce gândesc?
 Ba da, dar să-ți spună cum trebuie, adică să vină pe harta
 mea.
 Mersi. Fii atent.
 Ați auzit ce-a zis, da?
 Da.
 Ce te împiedică pe tine să spui cum trebuie pe harta lor?
 Ce te deranjează pe tine?
 Orgoliu?
 Al cui?
 Al meu?
 Mai avem o problemă?
 Nu!
 Nu mai avem o problemă!
 Nu mai avem o problemă!
 Deja, aici este asumare.
 Da?
 Orgoliu meu mă împiedică să comunică în mod care ar fi
 relevant pe harta lor,
 așa că aleg să-l fac și să o zic că i-ar deranja.
 că e vina lor, că ei sunt sensibiloși.
 Da.
 Are sens?
 Da.
 Și aici ține de tine și de decizia ta cât de mult vrei să ț
ii în tine ce te deranjează,
 ca a fost alegerea ta acestor convinte,
 în loc să le scoți din tine într-un mod potrivit pe harta l
or, totul mi-a zis asta,
 și să clear the air, să elibere spațiu psihologic.
 Uneori, dar e despre mine acum,
 Eu am sesizat că în relațiile în care spuneam ce gândești
 și ce simți, întâmplau două lucruri.
 Unu, mai des decât mi-ar conveni să recunosc, aflam că m-am
 înșelat în ce am gândit presupus sau am semnificat.
 Aflam o informație care îmi dă... stai un pic, e o prost.
 Eu am crezut că... ați pățit?
 Da.
 Și din start era benefic pentru că eu îmi dădeam seama că
 ceva vedeam eu dintr-un ung greșit, presupuneam, am complet
at, am distorționat ceva.
 Sau doi,
 Ceea ce ala spunea, nu m-am gândit că asta a fost experienț
a ta,
 mersi că mi-ai spus, o să încerc să fac diferit.
 Ceea ce din start i-ar ducea la beneficiul relației.
 Are senșa asta?
 Pentru mine, a fost relevant să învăț să spun ce gândesc.
 Da, s-a întâmplat un pic cam târziu, ca hașimoto,
 dar am înțeles că e reversibilă la mine, lucrez la asta.
 Deci nu stați pe lângă mine, că dacă mă supără vreun, nu i-
i spun.
 Acum ma glumesc.
 Dar la modul serios, dacă ar fi aceste posibile efecte și
 în viața ta ai mai ține în tine ceea ce ai vrea să împărtăș
ești de fapt?
 Am și eu un hașemoto de vreo 15 ani.
 Întâmplător. Să ținziți?
 Da.
 Dar aia dracu cum s-a dinmerit mă?
 Dar lucrurile sunt un pic ciudate și nu-mi dau seama, eu am
 venit din extrem, spus totul.
 Da, și eu la fel.
 Din extrem.
 Și eu la fel.
 Nu știu ce s-a întâmplat, cum s-a întâmplat.
 La mine, cel puțin experiența mea, dacă se legățește tu, a
 fost cam rănit.
 Eu spunam mult des fără filtru, cam tot ce gândeam, că, pe
 principiu, de ce am un gucioși încăpuș, și eu sunt pa-ut
enti, nu știu dacă vă dați seama, și eu cam exprim ce gând
esc.
 Doar că nu eram atent la cum exprim ce gândesc, și eu dăde
am direct ce gândesc. Ceea ce, contextual nepotriviți, unii
 pe harta mea nu știam, cu raportul, nu știu de astea, că nu
 știam de astea, și am rănit.
 Aici, atunci, m-am dus in extremul de la alta. Ia sa nu mai
 zic eu, de loc, ca oamenii sunt stibilosi.
 Exact. Si faptul ca am tinut in mine asa, mi-a declasat, pe
 langa faptul ca era furie, era si un sentiment foarte nasol
 de neputinta.
 Adica furie asta a fost vectorul.
 Pe apare conflict interior acolo.
 Da, pe al capului nu ezitam.
 Sigur. Inteleg, perfect.
 Si atunci, revenind la discutia noastra,
 Cât de dispusă ești să te stezi, să spui pe harta lor ce e
 nepotrivit sau neplăcut pe harta ta?
 Foarte dispusă.
 Deci nu mai e arăganță acum, nu mai e ego, nu mai e...
 Este important rezultatul final.
 Bravo!
 Să dau la o parte din stânga sau din dreapta, pe ceva.
 Plus că s-ar putea să ai în jurul tău numereu oameni care
 să aprecieze o discuție sinceră și autentică pe o miză ins
ensibilă
 mai mult decât un măimăi sau o protejare din principiul nu-
ți spun că asta nu te trănesc.
 Eu personal, ca și tine, prefer să mi se spună sau să aflu
 ce e greșit, nepotrivit, sensibil, repede,
 decât să trăiesc în ignoranța nambru să te supăr.
 Eu nu suport pe aia. Când aud pe aia nambru să te supăr, eu
 iau flamă.
 Mă simt un copil care nu poate să conține emoțiile. Și nu-s
 așa, cred. Are sen?
 S-ar putea să ai și oameni de genul ăsta în jur, care să ap
recieze că te duci către ei,
 foarte puțini, cam început.
 dar există, dar există.
 și atunci le faci un de favor.
 Exact.
 Contează ce-ai spus tu, în schimb, că tu ți-ai dat replica,
 pe harta lor și într-un mod potrivit.
 Da.
 Dar asta din fericire înveți cu mine de niște ani de zile
 și din alte surse, sunt sigur.
 Da. Ok. Mulțumesc.
 Și Oreli, mersi mult de tot.
 Da, aplauze pentru ea.
 Da, da, da.
 Altcineva, ca sunt curios.
 Da, Răzvan.
 Și după aia, în spate, Doina, dacă vă bine.
 Scuză-mă, Dorina.
 Dacă, n-a, învii rară, întârzii, nu mai ne...
 Te pup, glumesc, glumesc.
 Da, dragule.
 Neața.
 Salut.
 Răzvan Sânt.
 Și am luat microfonul să mă laud.
 Ia să vedem, bos.
 Ținiți-vă bine.
 Că sunt într-un grup genial, ce m-a sprijinit de atâta luni
 de zile.
 Și că am un mentor bestial, cel puțin spus.
 Și mi-am dat seama de multe chestii în câteva zile că mi-i
 contrazic tiparele și nu știam ce-o fac.
 Am început să devin windman-ul meu, dialogul meu interior,
 și doar două aspecte, ca să fiu scurt,
 faptul că întotdeauna îmi spuneam, eu nu țin minte, am ag
endă, scriu un agendă, nu țin minte.
 Și prin faptul că de fiecare dată când merg la sală, îmi
 schimb vestiarul,
 BAM! Eu, uite, ma tin minte!
 Ha! Ce tare!
 Am tinut minte!
 Va spuneam, scuse-ma ca de intrerurul, la inceputul cred ca
, fix in prima zi in care ne-am cunoscut in acea vineri, din
ainte de Modul 1,
 daca am dat voie sa va fiu ghid si printr-un mod in care
 veti se ziza ca faceti lucruri fara sa invatati sau sa
 memorati nimic.
 Nu vorbați nimic. Țineți minte că v-am întrebat și m-ați
 întrebat la ce referenț din baș și în notic. O să ajungeți
 să faceți lucruri
 comportamental fără să vă propuneți că faceți acele lucruri
 doar pentru că ați fost în sală, în modul în care eu am pră
dat niște chestii.
 Este unul din cele mai eficiente moduri de prădare, este un
ul din cele mai eficiente moduri de prădare și de învățare
 în același timp.
 într-un mediu și plecarea cu lecția deja învățată fără să
 simți că ai făcut un efor să înveți lecția.
 De asta vă sețizați că faceți lucruri fără să vă propuneți
 că faceți lucruri în favoarea voastră.
 Pentru că noi oricum observăm că facem lucruri în defavo
area voastră fără să fim conștienti că ne facem...
 De ce? Tot același răspunsie. Mediu diferit, hipnotic difer
it și lipsa de pilot automat.
 Lipsa de conștientizărea pilotului automat, în favoarea în
 asta, al fi fost acolo.
 Așa că da, bravo, mă bucur mult că observi.
 Mulțumesc.
 Și un factor ce a declanșat, cu toate că mai auzisem tip
ologia pe care a spus-o Tony Robbins în săptămâna trecută
 legată de tiparele magician, king și așa mai departe,
 mi-am dat seama că funcționez pe tiparul de magician.
 Adică efectiv să mă pun, să fac.
 Da.
 Să mă pun, să fac e războinic.
 Războinic? Ah.
 Să mă pun, să fac este despre acțiune.
 Nu contează, mă bucur.
 Doar vreau să facem la ultimul modul mai clar definițiile a
stea și detaliat.
 Războinicul e despre acțiune.
 Despre fac pas, primul pas, mă duc, fac.
 Magicianul e despre dans.
 Și non acțiune aparentă, dar tot obține rezultate.
 Magicianul nu face efort.
 Magicianul face magie, nu face efort.
 Obține fără să pare că a făcut efort.
 Magicianul își propune și s-a materializat.
 Ce?
 Da.
 Sunt complet diferite.
 Regele este
 lider, Magicianul nu e.
 Magicianul e mag, e înțelept,
 și ăsta e alt arhetip înțelept.
 Regele este
 lider unui cetăț,
 regele e strateg,
 regele e negociator,
 regele e protector,
 dar nu unei persoane,
 ca bodyguardul la războinicul.
 Regele este protectorul unui comunităț,
 Regele este cel care se predă pe el ca să salveze imperiu
 sau cetatea.
 Are sens? E diferență de războinic. Războinicul e pe grup,
 soldat.
 Războinicul este cum fac să ofer ce nevoie să ofer ca să
 salvez tribul.
 Magicianul nu e războinic. Magicianul este ce am nevoie să
 obțin.
 Obțin ușor, ca și cum n-am făcut efort.
 și îi dă informații reginei.
 Excellent!
 O să vorbim mai multe la ultimul modul.
 Am vrut doar să precizez asta.
 Nu contează, mă bucur că tu reușești, dar am vrut să nu
 instalăm convingeri greșite,
 sau, mă rog, pe harta mea diferite, nu neapărat greșite,
 pentru că a obține rezultate,
 e posibil prin mai multe abordări.
 Una e războinicul.
 Majoritatea mânălor care nu obțin rezultate
 este că nu au trezit încă războinicul.
 Majoritatea mânălor care sunt în burnout
 sunt pentru că nu au trezit încă magicianul
 și sunt blocați în războinic.
 Are sens?
 Magicianul obține ce obține războinicul
 fără consumul de energie al războinicului.
 Ce?
 Da, la modul final, din aurea am zis.
 Și am în minte, lucrez, dar asta va fi anul viitor, nu anul
 ăsta, la unul sau două bootcampuri pe tema asta pe archety
pe.
 Deci nu pe tabără de archetypuri, cum am făcut, ci pe even
iment adresat unui archetype.
 Războiul magițian, în principiu, cam ca idee.
 Pentru că sunt foarte mulți oameni care știu ce trebuie să
 facă, de exemplu și nu fac.
 Cunoașteți vecinii?
 Știu și cum să facă? Știu și ce să facă, știu și de unde să
 înceapă. Și nu fac.
 Acolo războinicul nu e greșit, poate să fie rănit.
 Războinicul se mai și rănește, Magicianul nu prea.
 Războinicii se rănesc, specific cuvântului. E luptă, rană.
 Vindecare, revenire.
 Magicianul nu. Odată ce ai trecut în magician carhetib pe
 ou palier al vieții tale, nu prea mai te întorce.
 Pe niciunul. Mai pici, dar rară, greu, cu cine știe ce.
 Din nou, metaforic. Are sen?
 Are sen și ca să-ți dau un exemplu așa din viața mea, cred
 că e o colaborare între ei.
 Fără dubiu. Fără dubiu. Atenție, magicianul știe să acces
eze războinicul la nevoie.
 Exact.
 Doar că nu consumă energia.
 Nu consumă reforțul de a fi războinic, cum îl consumă războ
inicul.
 Războinicul e gladiatorul.
 Magicianul este Gandalf.
 Care știe să îți fut un toiac în ochi dacă îți luptă cu S
auron.
 Dar nu, mai dacă trebuie și sigur nu consumă energia pe
 care o consum tu să te bască Sauron.
 Ca să dau scurt exemplu, când m-am pus prima dată pe schi
uri, am mers la schibul contabilului meu și el schia de mult
 timp.
 Și zic, ce schimbă trebuie mie instructorul.
 Și m-am... și eu, Răzvan Neagă.
 Am mai făcut și eu de asta.
 Nu, nu, nu.
 Și efectiv m-am pus în starea de mental, m-am pus în starea
 că schiez.
 Da.
 Efectiv...
 Te-ai asociat, da.
 M-am asociat, efectiv. Asta e cuvântul pe care nu-l găseam.
 Te cred, te cred.
 Și m-am dus și m-am pus pe schiuri.
 Și ai mers.
 Și am și mers.
 Și ai și pigat.
 Am și căzut.
 Da, e normal.
 N-am făcut o dramă, n-am făcut nimic.
 E ok și nini am...
 Asta e atitudine magiciană.
 Asta e atitudine magiciană.
 Ambiție de... eu învăț.
 Întrebarea pentru tine, în ce alte contexte poți să ai ace
eași atitudini și noua ea?
 Păi, asta era și ideea ca seară pe bandă la sală aveam
 provocarea de a învăța să transacționez pe bursă,
 nu îi dăm numele lui Bogdan Jibi, și zic, măi, eu, uite,
 acum o să fiu nevoie să învăț asta, cu tare, cu tare,
 zic, măi, ce vestie, la picioarele, cât de greu o să fie,
 cât de timp o să mi-aș mai așa de făcut,
 Și X, Y.
 Și mi-a reframeit, îmi țină și mi-a dat o clapiată, pac,
 și zici, stai așa, și mă zic, ce-am învățat?
 Am învățat să arș, am învățat să X, Y, Z cu tare, am învăț
at să șofez,
 și n-am învățat într-o zi.
 Bravo!
 Deoarece m-am pus efectiv la volan, am băgat în braț de...
 Hai să vedem cum iesi.
 Bravo!
 Am învățat să sudez.
 Eram frustrat efectiv că nu știam să sudez.
 Da, e problemă desîntâlnă.
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 Că nu-i trebuie să-ți dă un fel de bani?
 De excelent.
 De excelent.
 Nu stii cand ai nevoie, efectiv.
 M-am pus in fata faptului imprimit ca aveam nevoie sa sudez
 si aveam si aparat si electrozii si curent electric.
 N-aveai ce in schimb sa sudez?
 Nu rupe ma nimeni nimic aici.
 Ce tare esti.
 Si efectiv m-am...
 Direct m-am aruncat în cudu.
 Bravo!
 Și cum a fost în momentul în care ai făcut click-ul că, bă,
 stai un pic, că e, de fapt, un alt proces de învățare?
 Ce s-a schimbat emoțional?
 Mai mult calm, mai multă încredere.
 Mai multă conștientizare.
 Și răbdare, că e parte dintr-un proces natural de învățare.
 Și în pământenire, plus că mai mi-am dat și feedback câte
 chestii am învățat-a lungul timpului.
 Deci cumva ți-a venit și cu o reamintire, o...
 Uite câte lucruri nu știa aici și-ai învățat și le-ai făcut
 și bine.
 Exact.
 Și le-am și făcut și bine și am fost și lăudat și apreciat
 pe unde am lucrat.
 Bravo! Absolut.
 Cum?
 Și... da, da, da.
 Asta este ceva ce... Mulțumesc, Mărțu-vă, foarte bună preci
zarea.
 Este ceva ce noi uităm majoritatea dintre noi
 atunci când ne apucăm sau îmi vrea să ne apucăm de ceva
 relevant sau important pentru noi.
 Uităm că noi am făcut același proces de mii de ori de-a
 lungul vieții noastre.
 Și anume, nu știu că nu știu, etapa 1,
 habar n-am că există sudat, trading sau ceva,
 da, nu știu că există, pe farta mea.
 Știu că nu știu, m-a lovit în cap, am aflat că există bicic
letă, trading, sudat,
 dar știu că nu știu să fac asta,
 și uităm că în momentul în care ne-am propus să învățăm să
 facem asta,
 discomfortul a fost permanent, aproape permanent, la înce
put.
 Că nu știu.
 Până ajung la știu că știu, e un proces care, da, poate fi
 limitat, poate fi redus, cat durată,
 poate fi redusă ca intensitate, disconfortul, în funcție de
 atitudinea mea față de proces.
 Cu cât atitudinea mea față de procesul de învățare e una
 mai, bă, nu-mi iese, bă, gandul mea durează prea mult,
 cu atât crește teoretic, cel puțin la mine, crește și dur
ata până chiar învăț
 și crește și intensitatea disconfortului în timp ce învăț.
 Versus, bă, oricum, am învățat-o multe de-a lungul vieți, o
 să învăț și pe asta dacă vreau și important.
 Că, n-am. E important să înveți să studezi.
 Deci...
 Esențial, chiar.
 E...
 Vital.
 Dreacu, au oștia de sud...
 Deci, dacă vreau cu adevărat să învăț ceva, ar trebui să f
ie în conștientul meu, alegerea conștientă,
 de a merge și atitudinea.
 Cum
 aleg să învăț? Frustrat că nu merge mai repede
 sau un cântat de ceea ce descoper că nu știu?
 Atitudinea, vă readuc constant aminte,
 atitudinea în fața oricărei provocării sau proces
 reduce frecușul și disconfortul și de multuri și timpul.
 Atitudinea potrivită.
 Inclusiv atitudinea în fața ieșecului.
 Reduce disconfortul
 și scurtează timpul până la o cuștigă.
 Demult, ori atitudinea în fața ieșecului.
 Pe unii îl dărâmă, pe alții îi motivează, pe alții îi învaț
ă.
 E atitudinea. Atitudinea vine din Magician.
 Magicianul are atitudinea de...
 înseamnă că e mai bine de data viitoare.
 Și BUM! A dat skip.
 Am un tip, am cunoscut demult un tip, nu mai suntem apropia
ți,
 dar am cunoscut de la un momentul potrivit, acum foarte mul
ți ani,
 Aveam un scuter.
 Cumpărat nouă nouă ță, Vespa, Fițe, de alea, în București.
 Cred că v-am zis faza.
 S-a dus și l-a parcat, nu știu pe unde, s-a întors, pa, s-a
 dus.
 I-a urat un minut.
 Un minut, până a conștientizat că l-a furat.
 Din momentul în care a conștientizat că l-a furat, a avut
 un minut să zică,
 A, oricum vreau să beau bere.
 Asta a fost atitudinea lui. Urcum voiam sa beau bere.
 Si a plecat la bere. Adica...
 Nici la politia n-a sunat. A sunat dupa aia.
 Nu stiu ce... Ca atitudine.
 Omul ala, la cum l-am cunoscut, si stiu ca asa e si acum,
 asa e in tot ce face. Deci atitudinea lui este
 repliere rapida. Nu e ca Vespa, ca am dat bani,
 ca murti... Nu! Rapid.
 Dar el asa e, de cand il stiu, in tot.
 Ala e architip magician.
 Are sens? Și este ceva exersat.
 Da, omul are multă peditație în spate, vindecare emoțională
, procese, zătare personale,
 de că nu s-a trezit așa.
 Dar este un punct la care noi putem ajunge,
 mai repede, odată ce avem o strategie sau un obiectiv asum
at.
 Sau exerciții de genul ăsta.
 Unii oameni, din nou, vă rea aduc aminte, NLP-ul nu a
 inventat roata.
 NLP-ul scurtează durata de a atinge ceva ce alții au atins
 în mod natural,
 ca și strategii interioare, dar NLP-ul nu a inventat roata.
 NLP-ul doar scurtează drumul
 sau îmbunătățește procesul.
 Poți să ajunge acolo natural, prin experiențele potrivite,
 oamenii potriviți, mediul potrivit, durată, constanță, etc.
 Dar sunt foarte multe variabile.
 Și dacă una e out of place, sau greșită, sau lipsă,
 procesul nu e la fel.
 Asta e importanța mediei.
 Și strategiei, și constanței, și... ajunc?
 Dar sunt oameni care așa sunt. I-a luat o minuță.
 Am vorbit cum voiați bea o bere.
 Bă, ești prost că te-a furat scutărul.
 E ce da? Probabil că dacă l-a furat, pică el, cu el că tă
rea să pic eu.
 Sau de-adea de astea.
 Am avut pe altul, în la Cluj-Napoca, cursant în sâră 2019,
 fix înainte de pandemie,
 modul 6, fix la recadrare.
 Ironia, fix acolo a fost la recadrare, dar v-am zis faza,
 cred.
 Am plecat la masă de prânz când m-am întors
 În Cluj, un bolevard Dorobanțiu, își aici, dar mă rog, își
 acum, asta în ce să spun, și clădirea era pe Dorobanțiu.
 Și când am intrat pe Dorobanțiu, era blocată toată strada.
 Bulevard cu patru benzi, blocat tot.
 Girofare, mașini, zi bă, ce?
 Eu mai aveam până la clădire 300 de metri.
 Eram în mașină.
 Am ajuns într-un final la clădire, am parcat că aveam loc
 de parcare în clădire,
 dar fix în fața clătirii mele, unde aveam cursul,
 Girofar, masini, geam pe jos, mă speriați că sunt fiii vrun
 de-al meu.
 Urc în clădire, era etajul nouă, era sala, 8.
 Toți ăștia agitați pe acolo, m-am prins că e vrunul de-al
 meu,
 și zic, băi, ce s-a întâmplat? Ceva, zici că nu totul nu
 mai e bine, doar că o mașină a fost făcută knock-out
 complet,
 deci nu că a atins-o.
 Și era parcată în fața clădirii mașina, deci nu mergea cu e
a, era parcată.
 Era unui cursant
 care plecase la masă fără mașina, lăsat-o acolo,
 S-a dus pe jos, că era o restaurantă în lângă, și când s-a
 întors, a găsit mașina prafete, deci nu că atinsă.
 Da una complet.
 Și omul era fix în fața mea, așa, pe centru.
 Și zic, numele că nu vreau să-i fac reclamă, că e destul de
 cunoscut în Cluj.
 Are un business foarte cunoscut.
 Și zic, man, ești ok?
 Ia zic, da. Dar omul complet relaxat.
 Dar nu că făcea.
 Omul era complet relaxat.
 Și era cu niște tovare și zic, bă, ăsta face mișto sau așa
 e el?
 De ce nu așa e?
 Dude, ți-a făcut mașina praf.
 Nu era vreo Ferrari,
 dar nu era nici Volvo 1800.
 Era...
 năuță.
 Ce da, da, oricum voiam s-o schimb.
 Bă, nici n-a cript.
 Și oricum voiam s-o schimb, acum
 dau una totală, îmi dă bania asigurarea.
 Da, jur că așa... Bă, noi toți ne uitam
 ci o toamă a predat să e în recadrare.
 Nu știu dacă vă dați seama de
 cât de bine a picat.
 Și apoi a dat-o cică,
 Păi dacă mă urcam în ea și plecam fix când a venit ăsta, nu
 era mai rău?
 Nu mai bine am lăsat-o acolo?
 Bă, da, a resemnificat.
 A fost recadrare cu urcum vreau să am mașină
 și resemnificare că puteam să fiu o mașină? Puteam, așa n-
am fost.
 Și am mers mai departe cursul.
 Bă, nicio grață n-avea, de efectiv.
 Dar ăla e un mod de gândire al găintreabă tovareșului.
 Bă, așa e? Da, așa e de când... relaxat, Cileanu.
 Eu n-am cunoscut, ala cred ca si inca unul, in viata mea,
 om mai relaxat.
 Omul se consuma, are si el, dar nu stai in stres.
 Daca e cineva de modelat pe relaxare, ala e si un mecanic
 din Siget care mea strica mie masina.
 O sa aminte acum de el. Ala la fel, moare batran.
 Ba, n-avea omul nici o greata, tati. Ba, ti-am platit mas
ina cand e gata.
 Peste o lună întreba mi-ar, bă, mașina mea e gata?
 A, n-avea niciune piesă.
 Dar mereu avea una la fileu.
 După 3 luni am primit și o mașina înapoi.
 Dar n-avea niciun fel de remușcare, efectiv.
 Atât a durat.
 Când e gata? Când a fi gata a face?
 Și avea clienți, pentru că era bun.
 Atât de relaxat era, încât era electrician.
 Nu se grăbea.
 Și făcea bine ce făcea, pentru că dură mult,
 dar era foarte aten la detalii.
 Da, extrem de meticulos, dar nu stresat.
 Deci la modul... Daca el in timp ce facea ceva...
 A, mi-e foame.
 Daca i-a si manca, dar n-avea nicio sa termin, sa fac...
 Nu-mi denegrabim.
 Deci ala e in time la modul extrem. Deci ala era dilatat
 timpul cu...
 Nu pot sa-ti... Nu, in fine.
 Ala e de trimis dupa medicamente si lumânari, ca nu se into
arce repede.
 Serios?
 Mersi mult, Răzvan.
 Mulțumesc, mulțumesc.
 Dacă mai e cineva care vrea să-mi spunea speciale, că sunt
 curios.
 Uite cât te învățăm de la voi.
 Da, te rog.
 Da, uite-m și așa virar.
 Dorina Sânt.
 Ce-au, Dorina?
 Două constatări.
 Preferitor la ce spuneai de cum prietenul tău cu mașina,
 cum natul meu cu niște ani în urmă a lovit, vitejește maș
ina cu un tramvai,
 S-a gândit el că poate avem așa.
 Și în timp ce bărbată mi-o...
 Fii în mașina noastră.
 În timp ce bărbată mi-o spune,
 Gaș, mă, mă, ce ai făcut, aaa...
 Și zic, ala am pus mă la telefon, l-am sunat pe cumnată,
 mi-u zic, cum ești?
 Ok, cum sunt pasagerii? Că nu era singur.
 Sigur.
 Toată lumea este bine, perfect,
 mașina zice, probabil da o nă totală.
 Excellent! Avem asigurare, am închis telefonul, zic, vezi
 mai departe ce e de făcut, am închis telefonul, m-am întors
 la soțul meu și zic,
 Coco, toate sunt bine! Da? Deci zic, mă îți iei banii pe ma
șină, rămâi și cu mașina, prin constatare, mă rog, el lucră
 în service la momentul ăla și cam știa cum așa,
 Nu înțelegeam de ce e agitat.
 Cred că trebuie să fim fericiți că toată lumea din mașinii
 e ok.
 Absolut.
 Asta este o...
 Refletor la strategia
 pe care ne-ai prezentat-o cu sot-soție,
 eu reușesc mai mult de atât
 să îi zăpărțesc harta sotului,
 a fiicei,
 pentru asta te-ai născut,
 probabil și a mamei, mă rog,
 Dar am înțeles atitudii astăzi, acum și prin modulul acesta
, de fapt, de ieri am început, de ce o agrăsesc pe firmea.
 Mie îmi place să fac surprize, drept urmare, nu comunic, da
?
 Pentru că îmi place să îi pun în fața faptului împlinit și
 să văd reacțiile probabil că mă hrănesc cu emul.
 Da, sigur că da.
 Fică mea, în schimb, i-ar plăcea să știe dinainte ce urmeaz
ă,
 pentru că, la fel ca tine, probabil ar alimenta evenimentul
 respectiv cu diverse…
 Entuziază, nerăbdare, da. Așa e.
 Și acum am înțeles de ce suntem în război. Într-o situație,
 că sunt mai multe război acolo.
 Deși motivele sunt de bine, sunteti în război.
 Exact, da.
 Și, tare.
 Da. Noi reușim.
 Și atât. Ziceam că am o strategie referitor la întârzierile
 mele, că de lipsi nu am lipsit. Dar nu o spun.
 Ok.
 Îți-o dau pe la ochi și...
 Nimic pasiv-agresiv aici.
 Nu, nimic.
 Mi-a îmi plac foarte tare, îmi place să mă dezvolt, sau am
 de scop, nu știu, cumva.
 Țin nevoia să fac ceva pentru mine, dându-mi seama și
 confirmându-mi se în aceste cursuri,
 că schimbând la mine ceva, pot împunătăți relațiile cu ceil
alți,
 Eu regăsându-mă cumva pe poziția de războinic în anumite
 situații, se pare că și cu mașina m-am regăsit pe magician,
 să ar putea să vreau să schimb.
 Aici o secundă, Dorina, încerc cu ziua importantă, și nu v
rei să nu uit.
 Unul din cele mai frecvente motive pentru care apare disens
iunea un cuplu
 este că unul sau ambii, de obicei, intră în cuplu din arh
ietipul de răzbăinic.
 Unul sau ambii rămân blocați în arhietipul de răzbăinic, în
 cuplu, mânefer,
 uitând că atunci când s-au întâlnit, era un arhietip de iub
it-iubită.
 Ca e un alt arhietip.
 Unul din cele mai frecvente motive pentru erori sau de spăr
țiri în cuplu
 este arhetipul de războinic în contextul nepotrivit.
 Ajungem să ne pedepsim partenerii, pasiv agresiv sau direct
,
 frontal sau inconscient,
 dar o facem din arhetipul de războinic,
 nu comunicăm sau nu ne adaptăm situațiile din arhetipul de
 iubit.
 Doar am vrut să las asta aici.
 Tăi, rău.
 Da, mă regăsesc.
 Știu, și eu, și...
 Nu vorbesc din ce mi-a zis vecinul.
 De câte ori zic sau de când sunt în fața voastră,
 99% sunt din ce trăiesc sau am trăișat.
 Da.
 Probabil că voi schimba câte ceva.
 Ok.
 Mă rog, îmi și doresc să schimb ceva.
 Apreciz foarte mult familia mea.
 Eu sunt cea care plusează foarte mult pe dezvoltare
 personală.
 O face fiecare în felul lui,
 dar nu la maniera pe care o abordez eu.
 Și ca să nu amă, eu știu, cât sunt aici sau în alte cursuri
,
 să simt presiunea aia nevorbită, dar simțită,
 da?
 Iar te duci...
 Simt nevoia să bifezi niște lucruri
 care lor nu le face plăcere să le facă, și le fac eu.
 Și atunci îmi dilat timpul ăla și fac ca tine,
 mai am 7 minute. Au o grămadă de timp.
 Dar eu până aici fac 14 minute cu boltul, la care iar am o
 problemă.
 Dacă îl iau înainte de 10, mă costă 45 de lei.
 Dar dacă întârzii puțin, cu riscul de a fi categorisită așa
,
 Cate 17 lei.
 A da, e adevarat și asta.
 Înțeleg asta.
 Da.
 Și am zis, ok, mi-o asum pe asta, mi-o asum și iau o găsită
.
 Sigur, asta poți să înțeleg, asta e un argument foarte clar
, în peric logic și cu care sunt de acord.
 M-ai enervat când am constatat chestia asta și am zis, ok,
 7.000-le asum din partea elaltă.
 Iau de acolo?
 Da, iau de acolo până acolo.
 Cam astea sunt.
 Am din minasă am momentul meu cu mine pe care nu îl dau
 pentru nimic în lume.
 Drept urmare, dacă îndrăsnește vreo unul să se trezească în
 acea perioadă, bă știi?
 Las omul apoi, dispari.
 Excelent!
 Mersi!
 Și o concluzie foarte importantă. Cu Elena seara am făcut
 noi două așa, cu exerciții.
 După curs sau în sală?
 Nu, nu. În sală.
 Cele două exerciții.
 Nu știu dacă am concluzionat, cam în două am ajuns la aceea
și concluzie,
 că strategiile acestea cumva le creăm să ne autosabotăm pe
 partea negativă
 sau să lusăm pe partea cealaltă.
 Dar, ca să și exemplific, cu ea am dezbătut faptul că amână
 mersul la sală.
 Își dorește, dar tot găsește...
 Pățesc și eu.
 Încercând să clarificăm prin întrebări, nu sunt motive
 chiar de neamânat.
 Pățesc și eu.
 Și atunci ne-am dat seama că ne autosabotăm din lipsă de
 respect față de noi.
 și puțină iubire față de noi.
 Deci am concluzionat corect, da?
 Asta era ideea.
 Bravo! O să mulțumesc mult, Dorina! Apreciez mult!
 Aplauze pentru Dorina, vă rog!
 Ce îmi doresc foarte mult și sper să rămână cu voi din ziua
, din acest modul,
 dar în special din ziua de strategii,
 este că atunci când facești ceva ce nu vă iese așa cum vre
ți,
 sau iese constant așa cum vreți, în special asta mă inter
esează,
 că dacă nu ești așa cum vreți din prima, ești într-un
 proces de învățare.
 Dar dacă nu ești așa cum vrei constant, ești într-un proces
 de autosabotare,
 sau, că e același lucru, rulezi o strategie extrem de efic
ientă,
 n-a obținut ceea ce nu-ți dorești.
 Și ce îmi doresc că foarte mult să rămână cu voi din ziua
 de strategii,
 este să vă puneți constant întrebarea
 cum fac asta.
 Atât. Dacă rulezi de azi înainte, cum fac asta?
 Ok, mă sabotez, am în sala.
 Dar cum fac asta?
 Mă sabotez, întârzi?
 E ok. Dar cum fac asta concret?
 Adică să-ți pui tu întrebarea legată de strategia ta
 de a obține ceea ce nu-ți dorești să obții.
 Doar simpla întrebare.
 Cum fac asta?
 te responsabilizează.
 Pentru că nu mai e despre trafic.
 Nu mai e despre
 sunt ocupat,
 n-am timp.
 Când zici cum fac asta,
 e o întrebare de asumare de responsabilitate
 că tu faci asta. Nu mai e altcine va face asta.
 Prin întrebare
 e implicită asumarea
 de responsabilitate. Are sens?
 Și dacă e ceva ce îmi doresc
 și m-aș bucura foarte mult să exerțați,
 Este fără niciun fel de vină, atentie, știți că nu sunt fan
ul sentimentului de vină, nu cred în sentimentul de vină,
 cred în asumare de responsabilitate, în schimb,
 dar nu în biciuire.
 Deci fără asumare de vină, ci doar cu curiositate.
 Ok, întârzii, cum fac asta?
 Am în sala, cum fac asta?
 Mănânc prostic, cum fac asta?
 Bea o bere în plus, cum fac asta?
 Ridic tonul, într-un moment în care, poate, nu era împotri
vit.
 Cum? Fac asta.
 Și o să vezi că, exersând atitudinea asta constant, îți va
 veni răspunsul de cum face asta înainte să o faci de tău vi
itoare.
 Vei ajunge să conștientizești ce urmează să faci, conform
 pilotului automat, și va exista un punct de inflexiune în
 care vei avea de ales să faci sau să nu faci din nou ceea
 ce ți-ai răspuns anterior.
 în spunță anterior. Ajun la voi?
 Ăla e un moment extrem de valoros.
 Pentru că din momentul ăla devine o opțiune.
 Dar poți să o alegi în continuare, sigur că da.
 Dar este o opțiune, nu mai este hazard, nu mai este așa
 sunt eu,
 nu mai este... n-am avut de ales,
 nu mai e... nu știu cum.
 Este o opțiune.
 De foarte multe ori, errorile pe care noi le facem
 sau rezultatele nepotrivite pe care noi le facem
 le aducem în viața noastră, sunt de fapt opțiuni alese
 constant.
 Și ala e momentul în care putem să ne schimbăm de la viață
 până la relație.
 Cum fac diferit întrebarea următoare?
 Cum fac asta prima?
 Cum fac diferit e a doua?
 Și din momentul ăla, voi nu mai sunteți pe pilotul automat.
 Are sens?
 Cum?
 Cum doar una.
 Bere aliment.
 E trecut in clasa de alimente.
 Se zice ca elimina piatra la arinichi.
 Imi pare rau, nu stiu cum sa va explic.
 Eu nu vreau piatra la arinichi.
 PAUSA! Ne vedem la si 10, va astept!
