 Muzica
 Mi-ața!
 Și mulțumesc de răbdare, cei de la check-in
 nu au știut că eu am curs azi, de la check-out,
 de la hotel,
 și am...
 Certați, cum adică nu știți că eu am curs azi.
 Trebuie să ne grăbim.
 Și era coada la check-out și a trebuit să aștept. Încerc cu
 zeb pentru întârziere.
 Voi ați venit mai devreme, nu...
 N-am întârziat eu, ați venit voi prea devreme, corect.
 Din fericire, eu mă revanșesc pentru întârziere, în sensul
 că
 Am văzut că zic ora 6, terminăm să terminăm 6.30
 Vă anunță pe acum că și azi e posibil, foarte posibil
 La ce mi-am pus eu în cap să facem azi să nu terminăm la
 ora 6
 Adică să fiu în 6.30-6.45
 7
 Dar depinde de voi la modul real
 Adică efectiv nu vreau să plec fără să răspund la întrebări
 care pentru voi sunt importante
 să vă sprijin cu excreții suplimentare.
 Nu mă găbesc, asta încerc să spun.
 Te rog Florin, un microfon sau îmi zici și repet eu?
 Te rog.
 Ah, ok.
 Ok, promit că nu suntem nejustificate mult și nejustificate
.
 În sensul că spre ultima parte a zilei, nu vom preda,
 ci facem, așa va fi pe toate modurile, ca să știți,
 în ultima oră, o oră și un pic, clarificăm ce am parcurs
 deja,
 Nu facem exerciții sau concepte noi.
 Vor fi excepții, dacă se întâmplă asta,
 să introducem ceva nou pe finalul de zi,
 doar dacă e ceva ce face click atunci și zic,
 stai să vreau să vă zic și asta și nu e în programă,
 dar 99% din timp, finalul de zi,
 indiferent zâmbătă sau domenică,
 nu va comprine concepte noi.
 Și clarificări sau voi sunteți în exercițiul.
 Dacă ați zisat, undeva, pentru că așa e regia mea de curs,
 în a doua partea zilei facem tehnici și exerciții,
 pentru că atunci voi ia somnul.
 Are sens?
 Și ca să nu vă ia s-o, nu vă pun la muncă.
 Și predarea cea mai mare parte este în prima parte a zilei.
 Și eu am avion din seară, deci vreau nu vreau...
 De fapt, aici nu e o garanție.
 Am pierdut avionul de două ori, lucrând în sala de curs de
 NLP.
 Și ambele din București, o altă din Cluj.
 Colegele mele, tot făceau în spate semne, mai e cinci
 minute, nu mai...
 Decolează avionul, făceau.
 Și eu zici, da, stai, stai, da, e un capul meu că ajung.
 Clujul, un Cluj a ajuns de la mine de acasă până aeroport,
 în 8 minute dacă e dimineață,
 și 15 dacă e aglomerat.
 Adică eram relaxat, dar i-am uitat că sunt București.
 Și că 43 plus.
 Și da, într-o zi bună.
 Și da, am pierdut și avionul.
 Dar nu despre asta e vorba, deci, de seară plec și eu, Flor
in,
 și am și eu totă intenția să nu vă țin, nejustificat de
 mult.
 Revenind.
 Cum a fost pentru ziua de ieri pentru voi?
 Magie, ok?
 Mai vreți?
 Ținte bine!
 N-ai aici cum?
 N-ați mai dormit?
 Cine nu a dormit aseară?
 Cum trebuie, mă refer.
 Are legătură cu ce am făcut ieri sau pur și simplu ați avut
 voi ceva chef?
 Prea multă cafea? Ok.
 Ce v-a ținut a seară legați de NLP care se încheiase?
 Te rog.
 Zici, zici.
 Luminita, dacă am înțeles bine, nu?
 Simona, iartă-mă, ai față de luminita azi.
 Da, da, da, sunt luminoasă, de asta.
 Nu vi se pare interesant că Simona, care spunea că nu crede
 că poate vorbi spontan în public
 Am făcut explicație pentru asta.
 Ridica cinciă oară mâna într-o zi jumate.
 Incurajați-vă Păsimona, vorbă!
 Chiar mi-ai nevoie!
 Bravo!
 Mulțumesc!
 Bravo, bravo!
 Mi-am notat că e mai simplu așa.
 Te rog!
 A fost ideea care m-am măcinat pe drum, a fost ideea cu
 care m-am culcat, a fost ideea cu care m-am trezit.
 Și pentru că tot era singura idee, pentru că de obicei este
 zgomot în capul meu.
 Oh, ok!
 Am venit cu următor a chestie pe care am scris-o ca să mă
 rog să vă scutesc de situația de aștepta.
 Deși nu pot vorbi spontan în public încă, din cauza frigide
 ridicol, de judecată, de etichetare,
 este util pentru mine să aleg totuși să o fac, să mă expun
 vorbind, pentru că astfel îmi contrăzic tiparul de gândire.
 Excellent!
 Excellent!
 Excellent!
 Și cum te simți că ți-ai notat acest gând, această propozit
ie, această concluzie?
 Cum e pentru tine?
 Eliberator.
 Dar asta nu înseamnă că e mai ușor.
 Da, n-am spus că e ușor, doar că e eliberator și este acest
 efort pe care îl percepi, acest nu-i ușor.
 E un cost slash investiție pertinentă, zic eu, în raport cu
 ce primești, nu?
 Da.
 Cred că trebuie să iau o pauze.
 Nu, respiră pur și simplu. Tine microfonul în mână și
 respiră.
 și respire. Așa reacționează corpul tău,
 când îl scoți în necunoscut.
 Trebuie doar să te obișnești cu senzații de necunoscut și
 să se
 sezezez că e regu, poți să te așez.
 Mai mult decât atât prima parte a propoziției pe care ne-ai
 împărtășit, o fraze pe care ne-ai împărtășit, o
 este o minciună.
 Deși nu poți să vorbeți spontan în public încă,
 este o vrejeală.
 Pentru că tu fix asta ai făcut.
 Fără să tremuri, fără să...
 Și faci și acum.
 Să simți?
 Eu nu vreau să-ți anulez, că e bună, mă bucură că ai contra
zis-o.
 Doar îți rea aduc aminte că e o...
 Face parte din trecutul tău.
 Ai putea să o formulezi, deși nu puteam
 să vorbesc spontan în public?
 Deși nu puteam să vorbesc spontan în public,
 este important să continui să o fac, pentru că așa îmi sch
imb chiparul de gândire.
 Aplauze pentru simbona, bravo!
 Bravo, mândruț, mulțumesc! Bravo, bravo!
 Te rog!
 Stai să vină colegul meu Adrian, mulțumesc.
 Apropo de vorbit în public și eu am problema asta, am avut-
o, nu știu.
 Provocare sau o situatie interesanta? Probleme nu există.
 Provocare.
 Și eu am avut această provocare.
 Ai avut?
 Din momentul în care m-am înscris la practitioner, mi-am
 propus să mă ridic în picioare și să vorbesc în public.
 Tocmai ca să trec peste ideea asta că nu pot să o fac și să
 exerzez acest lucru.
 Excellent. Și cum te simți acum că ai făcut asta?
 Mă simt bine și mă bucur că o fac.
 Adică nu a rămas doar o la nivel de propunere.
 Pentru că mi-am propus de multe ori și nu am făcut-o.
 Și am zis că vreau să trec peste ea, mă opus, să-mi fie fr
ică.
 Bravo.
 Chiar dacă, apropo, Simona, și eu tremur totă și e inima me
a în toate direcțile.
 Bucurați-vă înseamnă că sunteți vii.
 Morți nu tremură.
 E bine că tremuri.
 E ok, e send că ai puls.
 Da, cam mare.
 Frica face parte din călătorie. O să vorbim mult despre fr
ică. Sunt fascinat de frică.
 Iubesc frica. O să vă învăț să dansați cu frica.
 Asta și vreau.
 Frica face parte din succesul vostru, nu din șantajul și
 din eșecul vostru.
 Nu frica e problema, atitudinea față de frică e.
 Tocmai de aia mi-am propus.
 O să vorbim mult despre asta. Mersi, mulțumesc.
 Mersi mult de tot.
 Mulțumesc de ocație.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 Asta va fi bine.
 într-un spațiu în care nu există miză de eroare și greșeală
, cum este ăsta.
 Dacă faci asta la un meeting cu firma și ai 250 de oameni
 în sală pe care nu-i cunoști
 și brust te pune șeful să vorbești ceva sau te întreabă ce
va și te ridici
 între 250 oameni care nu-i cunoști, va ajuta să ai experien
ța asta, ajung la voi,
 pentru că mușchiul va fi format. Creerul nu mai anticipează
 ceva necunoscut.
 Public speaking-ul sau comunicarea în public
 este una din abilitățile secolului 21
 must have obligatorii
 pentru cei care vor să prosperă financiar.
 Se poate și fără asta
 crești substanțial mai repede cu asta.
 Abilitatea de a transmite idei ale tale,
 ale altora, nu contează.
 De a ghida sau de a conduce
 echipe mari, că voi o echipă.
 Cu încredere și cu cât mai puțin
 anxietate de vorbit în public,
 vă crește în timp venitul financiar.
 Sunt studii care confirmă asta la nivel de tipare.
 Warren Buffett, celebrul miliardar,
 fost cel mai bogat om din lume actual al treilea sau al pat
rulea, nu știu.
 Exact asta spune și el. Dacă e o abilitate pe care îi aș
 obligat, trebuie de mele, pe oameni s-o exerseze ca sa cre
asca financiar.
 Este una a educația financiara, dar asta e
 subinteleasa prin ceea ce face el.
 Si a doua e vorbitul in public, comunicarea, abilitate de
 comunicare de orice fel.
 Printre care abilitate vorbitul in public.
 Dar o sa vorbim si despre asta.
 Sa ne incalzim pana atunci. O secunda ca e in spate acolo.
 Si e langa Andrei si dupa aia venim in fata aici. Oana, te
 rog.
 Bune dimineata. Eu sunt in partea cealalta.
 Eu am venit cu intenția să mi... cum să zic?
 Eu mă trezesc vorbind, fără să gândesc.
 Nu contează unde sunt, cu cine sunt, poate să fie cel mai
 mare GM din companie,
 poate să fie doamna care face curat.
 Nu contează, eu mă trezesc că vorbesc omul de lângă mine.
 Am primit un feedback foarte fain de la șeva mea, mi-a spus
 că
 are znația că aș putea să fac și o stâncă să vorbească.
 N-am știut cum să iau.
 Să vorbească sau să tacă ca să vorbești tu.
 Nu, nu, în sensul că pot să scot din carapace omul din fața
 mea,
 Indiferent cât de introvert este.
 Ea a zis că îmi face un compliment,
 eu n-am luat-o ca pe un compliment,
 pentru că eu vreau să îmi temperez vorbitul ăsta mult.
 Pentru că de ceva mi-am dat seama că eu vorbesc mult,
 dar nu știu să comunic.
 Și cum ar fi să nu îl temperezi,
 să-l decizi și să-l aleași contextual potrivit?
 Păi de asta sunt aici, să văd cum.
 Pentru că n-am știut cum să fac asta.
 De unde să încep?
 Exersând întâi tiparul opus
 și să vezi ce se întâmplă ca feedback
 și ce consecințe slash efecte apar.
 După care, în funcție de efectele pe care vrei să le obții,
 și contextul în care te afli, decizi comportamentul.
 E legat de ce au zis colegele mai devreme, și eu, chiar d
acă vorbesc mult și tot timpul,
 tremur, uitați-mă, așa sunt.
 E regu-l.
 Dar e parte din proces.
 Ce să-i fac?
 Tot vorbesc.
 Adică nu mă împiedică frica asta.
 Păi, am de zis, trebuie să zic!
 E mai important să zic.
 Da, e mai important să zic, exact.
 Pentru că, Oana, ce se întâmplă dacă nu zici?
 Ce se întâmplă dacă nu zic?
 Păi te întreb.
 Mă frustrez?
 Nu știu. Mă întreb?
 Te întreb eu pe tine.
 Uneori am văzut că e ok. Am reușit să mă temperez.
 Mă zic ok, mai las și pe alții să vorbească.
 Da, Ciuană?
 Mhm.
 A fost ok.
 Ce crezi tu că îndeplinești ca nevoie atunci când vorbești
 mult și uneori fără sens, cum ai zis-o să te citezi?
 Mai am de căutat aici.
 Dar cum ar fi să cauți acum să nu mai te alinți?
 Să nu mai alinți.
 Telefoanele părți linițios că am auzit aici o notificare.
 Insist, gluma-gluma, dar insist, telefon ne pasi in sus.
 Ce nevoie am eu, in momentul in care vorbesc asa neintrebat
?
 Ce nevoie simti tu ca alini sau iti implinesci, vorbind
 mult,
 cum ai zis, tu te citez, in orice context, facand pana si o
 stancca sa vorbeasca sa te asculta?
 Ce nevoie simti tu ca iti alini sau iti implinesci?
 Acum ca ma intrebi, probabil ca are legatura cu conscientiz
arile mele de ieri,
 de el, de după curs, ideea de acceptare, să mă vadă ceilal
ți,
 să contez toate cele.
 Ca urma să-ți pun și asta.
 Interesant. Deci, practic vorbești
 mult ca să-ți dovedești că tu contezi
 și că ești văzută.
 Da, da.
 Nu ar fi oare mai eficient să
 construiești senzații de importanță
 în ochii tăi?
 Ba da.
 Și să nu mai fie nevoie să confirm prin ochii alțorări?
 Da, asta am conștelizat, dar nu am știut cum să o fac, cum
 să facă.
 Vorba aia de atâți ani nu mă știu eu pe mine în felul ăsta.
 Cum să renunț la cine cred eu că sunt?
 La cine cred că sunt.
 La cine cred eu că sunt.
 Da, la cine cred eu că sunt.
 E una din cele mai mari limite și blocajele noastre, să ști
ți.
 Nu renunțăm la cine credem că suntem, și ne sabotăm pe drum
ul spre cine putem să devenim.
 Iar legat de ziua de ieri, stiu ca a fost doar prima zi de
 curs, dar mi-am dat seama ca a venit la pachet cu mult mai
 mult decat ma asteptam eu sa primez la acest curs.
 Am plecat de aici plangand, cazulva colegi m-au vazut ca nu
 stiam, zic, bai, dar ce ma doare, de unde ma doare? Nu st
iam pe unde m-a lovit oriul, ce se intampla?
 Și am stat și am analizat și mi-am dat seama că
 eu aveam niște râni îngropate acolo, pe care credeam că mi
 le-am vindecat așa de-a lungul anilor, dar se pare că nu.
 Și anume...
 Oana, toți avem.
 Da, dar credeam că le-am rezolvat, pentru că le-am
 identificat de-a lungul anilor.
 Asta e o convingire confortabilă pentru omul care a făcut o
 muncă interioră, a văzut că este intensă și inconfortabilă
 pe parcurs,
 a obținut niște rezultate și acum e frică să continue drum
ul.
 Ok, și m-am oprit la un anumit moment.
 Și a zis, a, păi eu am făcut munca.
 Ok.
 Știu eu, pe cineva care a făcut 10 ani de terapie sau 12,
 cu rezultate fantastice.
 Deci, a avut de ce să facă 12 ani de terapie, are un trecut
, ar scrie 7 cărți best-seller.
 Și după 12 ani de terapie, după ce a reușit și a explodat
 la nivel de niște rezultate profesionale foarte bine,
 a ajuns la concluzia, am făcut suficient terapie.
 Și eu am crezut că am făcut suficient.
 Și acum am început să reapară niște blocaje în viața
 personală.
 Da.
 cumva evitând să înceapă din nou procesul de terapie pentru
 că anticipază că a fost intens și inconfortabil.
 Ghici ce?
 Ăsta e natural.
 Dar...
 tot procesul ăsta, chiar dacă este dureros,
 a venit la pachet, cum spunea și Simona,
 deși din durerea aia așa, care o simțeam, apăsați,
 păi, doare, dar nu știu pe unde doare și cum doare, dar do
are, simțeam și plângeam din cauza asta,
 a venit la pachet cu o eliberare fantastică.
 Și la un moment dat îmi dădeam seama că plânc și de durere,
 dar și de bucurie,
 că am putut să-i liberesc și să-i descopăr.
 Ceea ce e foarte fain.
 Și am zis, încă o dată mulțumesc că mi-am dat ocazia să fiu
 aici.
 Bravo pentru curajul.
 O altă conștientizare pe care am avut-o ieri.
 Nu, poate întâmplător mă întârziat și am stat acolo în ult
imul rând
 și am putut să-mi văd toți colegii.
 Mă uitam așa din spate la fiecare și mă uitam și zic,
 Vă leu, câte fețe, câte părții ale mele o să cunosc la curs
ul ăsta de care îl știam. Era ca și cum fiecare coleg de a
ici.
 E o parte de mine de care habar n-am că e acolo.
 Mare adevărat, zis.
 Mulțumesc.
 Bravo, mulțumesc.
 Mulțumesc și eu, mai las pe altii, că mai am, dar mai tac.
 Nu, mai lasă și eu.
 Dă-i acolo microfonul, Adriana, te rog.
 Mulțumesc.
 Sunt Mihaila.
 Bună, Mihaila.
 Merge.
 Mai aproape microfonul, un pic.
 Mai aproape.
 Mersi.
 Eu vreau să îți mulțumesc ții în primul rând, pentru că eș
ti autentic, dar și colegilor.
 Eu, blocajul meu, este de aici și în social media, pentru
 că, na, nu ești în social media, nu existi.
 Încă?
 Încă.
 A, încă. Am ieșit de trei zile cu niște postări, dar ieri,
 asta vreau să zic, datorită vouă și, nu știu, a energiei vo
astre,
 și nu mă cunoașteți, și nu vă cunosc, am pus primul meu
 video fără ruș, fără machiaj, fără text, fără nimic,
 și am multe like-uri!
 Mulțumesc!
 Nu știu dacă știi, sunt în social media de vreo 10, 12 ani,
 mai mult poate, chiar 16, nu mai știu, mult, de tot.
 Scus-mă, sunt cu ochii pe tine!
 Bravo!
 Nu știu dacă știi, like-urile oamenii nu le dau pentru ruj
ul tău.
 Eu cred că mi-l au dat din susținere.
 Deci nu contează de ce.
 Îți cer să-ți explic că nu imaginea perfectă atrage pe
 social media.
 Aia pe Instagram funcționează și și aia până la un punct, v
izualul.
 Pe social media, pe Facebook, pe Instagram, pe YouTube, pe
 TikTok inclusiv,
 funcționează calitatea percepției pe care o creezi în cel
 care vede materialul.
 Nu cum arăți, nu perfecțiunea, nu lipsa de efecte,
 și cum îl faci pe cel care privește materialul tău, text,
 foto sau video,
 să se simtă pentru o fracțiune secundă.
 Mai am, te învăț?
 Mai încerc să-ți explic că ai făcut foarte bine,
 neașteptând perfecțiunea, cum ai zis tu, cu ruri și cu...
 Păi, examen a prins bine cursul de el.
 Bravo, excelent. Continuă să postezi lucruri mici
 fără să fie wow, doar foa constant.
 Algoritmul va vedea constanță și îți va da reach mai mare,
 organic, așa se numește,
 iar tu vei prinde încredere în tine, pe măsură ce postezi
 constant,
 vei avea și feedback-uri de găgat de ce funcționează și ce
 nu funcționează
 și vei avea cu ce să lucrezi și mai bine în viitor. Are
 sens?
 Mulțumesc.
 Fălicitări și bravo.
 Mulțumesc.
 Bravo, bravo, bravo.
 Acolo, mersi.
 În spatele tău, așa, perfect.
 Bună, eu sunt Magda.
 Ce-am, Magda?
 Aș vrea să împărtășesc cu voi o mică întâmplare.
 Te rog.
 Sunturi cu ziua de ier sau cu nepeu?
 Da.
 Abia astia.
 Eu am intreit aici impreuna cu sotsul meu.
 De dimineata cand ne pregatam sa venim spre eveniment, preg
atam hainele.
 Si am avut o mica discutie vis-a-vis de daca respectivul ci
orap merge cu tricou, cu ma rog, discutii de astea banale.
 Probleme importanti.
 Am ajuns noi la un umitor comun, am plecat de acasă și pe
 drum am avut o discuție vis-a-vis de faptul că el zicea ok
 și dacă eu alegeam să nu merg cu ce ai propus tu,
 că am mai avut discuții de-astea, care era faza. Și eu am z
is ok, mă rog.
 Ascultă-mă că-mi dau și-o căopărere. Cred că mă price mai b
ine decât tine la alegerea culorilor.
 Și el a zis pe harta ta mentală.
 Momentul în care m-au opucat niște nervi și am zis, păi, au
zi, știi ceva, dacă începem cu harta mentală, poți să...
 Păi, mă rog, nu vreau să-mi jur, dar m-au pucat niște spume
 și zic,
 păi nu o să mai terminăm niciodată discuția asta, că pe h
arta ta, pe harta mea, pe căcat.
 Ce facem? Unde ajungem?
 Și el zice, păi da, ok, dar bun, mă rog.
 Și eu zic, păi da, da.
 El zice, dar la ce mai mergem la cursul ăsta, dacă nu ești
 deschisă să...
 Asta e, nu? Pe harta ta mentală?
 M-am zis, bă, frățica cu harta zi mă duc și nu știu ce-i fa
 gluhoria asta, că ne bagă mortul în casa acum cu harta
 mentală.
 Cum o să... E doar prima zi, primul modul, ce facem, divorț
ăm până la final sau...
 Nu știu cum să termină discuțiile în cuplurile astea care
 au intrat pe calea asta...
 Nici nu știu cum să o numesc.
 Ce căcat facem? Că până la final ne strângem de gât, nu?
 Din tot ce aud.
 Cu harta mentală.
 Din întrebarea, că vreau să spun după aceea ce aud eu.
 Cum trebuie să procedăm?
 Care e? Cum tragem linie?
 Azeafri.
 Cum ne...
 Azeafri.
 Că nu vreau să divorțez.
 Mă rog, pe harta mea mentală, eu cred că se poate... că e
 ok.
 Pe harta ta mentala magda...
 Ești delicioasă. Pe harta ta mentala magda...
 Magda sau Magdalena?
 Magda.
 Pe harta ta mentala sositul ar trebui să nu mai crcnească.
 Nu, frate!
 Brusca are pretenții.
 Și Brusca are și scuză că e harta ta.
 Nu.
 Întrăbarea e în felul următor.
 Ai introdus ieri premisele, da?
 Corect. Și o să continuăm azi.
 Eu nu zic că dețin în adevărul absolut, da?
 Anumite culori merg cu anumite culori.
 Da, nu-mi dau seama.
 N-am inventat eu potrivirea culorilor, da?
 E ceva... că așa e.
 Dacă el vrea roșu cu portocaliu, nu-i datoria mea de muiere
.
 Să-i zi, bă, băiatule, ești ca un papagal.
 Nu-i ok.
 Ga man.
 Mă rog, și-a mai fost o chestie. Am zis, ok, e alegerea ta,
 dacă vrei să te îmbraci așa, dar dăm și mie voie să zic, bă
, nu mai merg cu tine, în locul respectiv.
 Dacă e vreo cale sigură, sigură, în care te apropii cu ș
anse de 90% de despărțire, este să continui așa.
 Ah, mulțumesc!
 Nu cu NLP-ul, ci cu tonul.
 Perfect, da.
 Adică glumind, glumind, dar până la un punct.
 Te rog.
 O să afli azi un concept, chiar azi, în prima partea zilei,
 ne-introducem și o să detaliiem.
 În momentul în care tu vrei să îți impui punctul tău de
 vedere pe harta lui,
 fără să-l traduci,
 devii agresiv, indiferent că ești femeie sau o urbat, sau
 relații de cuplu sau nu,
 impune-a unui punct de vedere fără să-l explic sau să-l con
ving pe celălalt,
 folosind elemente din harta lui, nu din a mea.
 Asta înseamnă că dacă el este emoțional și eu sunt logic,
 nu fac bine ceva, v-am spus ieri.
 va duce la conflict, disensiune și tensiune acumulată pe
 termenul.
 Mă urmărești? Are sens?
