Bine ați revenit!
Master modul 1, ziua 2, partea 2 anainte de prânz.
Rămâne valabil ce am vorbit ieri, să plecăm mai devreme cu o oră, o oră și-un picaz, cam sat, oră, sara... ok, bun.
Avionul... suntem în regulă cu avionul?
Să știu dacă am un să plec, de aia zic.
Nu l-am văzut, mulțumesc, să rămână.
Undeva în jur de... La cât trebuie să fiu aminti la avionul? La 7.
Trebuie să fiu acolo. Deci undeva la...
19 de cele de colează, trebuie să fiu la maxim 6.5 în avion, la 5.5 pe aceste, deci undeva de maxim, oră a 5,
aș vrea să... maxim, adică ideal un 5 fără,
aș vrea să ne ușuim.
Bun!
Acestea fiindistă dacă mai sunt orice fel de întrebări din prima parte a zilei,
e momentul să le expremați acum, or forever, or the old piece, nicio întrebare perfect merge mai departe.
Te rog.
Bună, mulțumesc, cu Ana Sâns.
Bună, Ana.
N-am o întrebare.
Ia.
Însă mă uit la Iuliana.
Și aș vrea să-ți spun ție, nu în pauză, de față cu toată lumea,
că te admir pentru curajul pe care l-ai de a rămâne cine ești,
în condițiile în care persoanele foarte apropiate ție, care contează enorm pentru tine,
îți arată că din punctul lor de vedere decizia ta nu este una corectă.
Iar tu rămâi în continuare pe drumul tău.
Eu n-am făcut asta, am un exemplu recent,
și n-am avut curajul să rămân pe drumul meu și cumva m-am întors.
Așa că eu te admir pe tine.
Iar vis-a-vis de ce a spus Iza referitor la copii că s-a ales pe ea,
eu sunt un copil care a crescut cu o mamă depresivă toată viața,
iar dorința mea cea mai mare a fost ca mama mea să fie bine.
Eu n-am o amintire cu ea fericită, mulțumită,
și atunci felicitări Iza pentru că te-ai ales pe tine,
pentru că asta înseamnă o mare valoare pentru copiii tăi.
Bravo, de acord complet. Mersi.
Copiii, în momentul în care ne vor percepe pe noi ca adulți echilibrați,
împăcați și împliniți, vor modela asta și vor lua asta,
indiferent ce le spunem noi.
Dacă copiii vor petece foarte mult timp cu noi,
dar noi suntem dezechilibrați, depresivi, opticați, burn-out, epuizați,
dar facem asta pentru ei, vor crește și cu foarte multă vină.
Inconștient.
Asta nu înseamnă că trebuie sub orice fel de formă neglijați,
sau ignorați, sau lăsați singuri în momentele cum iza pentru ei,
ci doar trebuie tradusă nevoia ta pe harta lui,
din când în când și cu asumarea procesului de comunicare pe harta unui copil
care poate să consume un pic, da, cu grijă și cu joc, întotdeauna cu joc,
copiii înțeleg foarte bine,
dar mai multe ori vor respecta niște limite, mai mult cam un adult.
Și mai repede decât un adult.
Bine, ce vreau să facem acum?
Sunt etapele umbrăi prin care lucrăm cu umbra în momentul în care o conștientizăm cu "avem".
Sunt etape complet naturale, nu sunt cele pe care le-am inventat eu.
Și înainte să fac asta vreau să vă dau...
Mi-au venit în minte niște sugestii de lectură suplimentară,
că am ținut în minte ce m-a provocat Dariana, practic,
și am vrut să vă le dau, doar că am fost într-un mod
intempestiv întrerupt de întrebare de la cineva,
nu mai știu de la cine și am uitat.
Ce mai o să amint acum?
Așa că o să vă zic așa, umbra de Adrian Nuță,
probabil că ați auzit de la canal, ați răsit unul de cei mai buni psihoterapeuți din Garda Veche.
Adrian Nuță a fost profesor nevestar și psihoterapeuț,
nu cred că mai practică,
are o vârstă venerabilă, deși arată de 60, cred că are urmă 80.
Este un fost profesor nevestar de psihologie de la Universitatea București,
dacă ți-numite bine, și psihoterapeu, din Garda Veche, cum spuneam.
Îl bănuiesc de Iluminare, are câteva cărți excelente și extraordinare,
de la, vă zic, umbra Adrian Nuță, pentru că e pe tema acestui modul,
dar vă încurajez să citiți tot de la el.
Are un simț aromorului foarte... mie îmi place, jucăuși.
A mai scris închisorile invizibile,
psihoterapeutul de buzunar, cred, ceva de genul ăsta,
infinitul mare, iubindul pe infinitul mic, dacă ți-numite numele.
Deci psihoterapeutul de buzunar, infinitul mare, iubindul pe infinitul mic,
ceva de genul, nu mai sunt sigur.
Le-am citat acum 7 ani, 8 ani, și au fost transformatoare pentru mine și revelatoare,
și cred că ghid de Iluminare pentru Leneș.
Da. E foarte bun.
Eu îl ador pe Adrian Nuță, e foarte, foarte bun.
Este invizibil, adică nu-l găsești, doar scrie, nu găsești poze cu el sau...
filme sau video sau... nu. Omul doar a scris, nu prea.
Dacă găsești ceva cu el, nu ești sigur că el, că nimeni l-a văzut ca să confirme că el.
Nu știu cum să spun.
Da.
Eu am avut, cred că, o singură dată, plăcerea să...
Cred că să îl cunosc.
Nu l-am cunoscut personal, ci am fost într-un curs care cred că era ghidat de el
în București, în 2018, mă mutasem aici din Maramureș.
Am găsit pe net că-l urmăream fervent atunci, că aveam un blog pe care-l scria.
Și zicea că dă drumul la o grupă de nu știu ce, în București, doar în București,
ei nu face deplasări și de astea.
Și m-am dus.
Și nu îmi primește porcine, adică da e-mail și dacă din ce scrie, cum scrie, nu-i place lui ceva,
nici nu se spunde.
Și altcineva primește răspund și e primit.
Deci, are zero... da.
Și m-am dus, și m-a primit și m-am dus, dar n-am avut contact cu el, pentru că erau multe persoane,
erau șase, o persoane, era un grup foarte mic, i-am întârziat în mod evident.
Bine, și ninja foarte tare în București și nu ieși să răbă...
Nu serios, e razăpada până la genul...
Nu glumesc, că a trebuit să mă duc din grozăvești până nu știu unde, pe jos, că Uber, Mocha, autobuz, ciuciu...
Și am notat-o pe jos așa ca în armată.
Și am întârziat. În fine.
Ideea este că e o carte foarte valoroasă, pe care vă recomand, o explică foarte bine.
Și celelalte pe care vi le-am recomandat la fel sunt foarte, foarte valoroase.
Eu vă recomand să citiți tot ce a scris Adrian Nuță.
E...
Omul e foarte, foarte bun.
A înțeles foarte multe lucruri despre psihologia umană,
mai ales că a fost profesorul de psihologie, din nou e garda veche, da?
Deci, 70 plus.
Foarte valoroasă, din punctul meu de vedere, tot ce vine din vremuri alea,
care încă ajunge la noi cei din generația actuală,
eu aș putea să... aș lua așa cu arcanul, dacă aș putea să nu se piardă,
pentru că sunt lucruri foarte valoroase.
E opinia mea.
O altă cartea pe care vă recomand în rapor cu tema acestui modul,
este "Leul roșu".
O carte de care o să vă țineți descaund citind-o.
Vă o recomand să o citiți în etapă, nu deodată.
Și veți simți dacă în momentul potrivit s-o citiți sau nu.
E o cartă... e un roman inițiatic.
Maria Sze Pes.
E o unguraică.
Maria Sze Pes.
Z Pes.
"Leul roșu" se numește.
Și este o carte care pe mine m-a marcat profund
în un moment în care aveam nevoie fix de asta.
În 2014.
Sau '13, '14.
Eram plecat pe Macedon, eram singur acolo, în misiune,
un pic depresiv cu țic-ul țic. A fost numai bună cartea.
Și nu știu dacă v-am spus la practiciți,
dar o să vă zic acum, "Profetiiile de la Celestine".
"Profetiiile de la Celestine".
S-a făcut și un film, e, cred că, și pe YouTube, disponibil gratuit.
Eu vă recomand cartea, pentru că este o altă experiență,
dacă două volume sau trei. Nu sunt sigur.
Două sau trei volume. "Profetiiile de la Celestine".
Și din nou, nu știu dacă v-am spus la practiciștini,
dar vă zic acum pentru tot practiciștiniul și masterul.
"Pescărușul Jonathan Livingstone". V-am zis perfect.
"Momo". Romanul "Momo".
E o carte pentru copii, dar e superbă când o celească adulții.
"Momo".
Este absolut foarte mișto. E despre niște hoțe de timp,
care fură timpul oamenilor, care e foarte mișto și metaforică.
Și dacă tot am început...
Nu știu la "Momo" autorii, nu știu.
James Redfield. Mulțumesc.
La Celestine.
La "Momo", nu mai știu cum îl cheamă. Michael...
Cum?
Așa, nu mai știu.
Așa. Ce mai vrem să vă spun?
Cred că v-am spus, dar vreau să fiu sigur.
"Iluzii" al "Richard Bach".
Cele două nuvele le citiți la o cafea,
una la o cafea, a doua la altă cafea, atât de mici sunt.
Sau în metrou, în timp ce te duci spre casă.
Dar vă recomand timp de introspectie pe ele, deci nu citite în mers.
Sunt foarte valoroase. În special prima, dar și a doua.
"Iluzii". Și mai are "Richard Bach una", care e și post-albănoz de iluminare,
se numește "UNU".
"UNU".
Și să aveți spor. Că nu ați spus că vreți să citiți.
Vor mai fi, dar aș vrea să vă dau la momentul potrevit.
Nu acum, că vă pot încărca, dacă vreți cu 20 de cărți, dar n-are sens și vă sperii.
Da, Marius?
"Bârlogeanu".
Este o tipă care merge mai mult la podcasturi, neapărat ale evenimentele ei.
Este o profesoară de psihologie de la Universitatea București, din nou, gardă veche.
Dar foarte faină, mie îmi place mult de ea.
Nu sunt în totalimente de acord cu ea, dar asta nu înseamnă că nu am ceva de învăța
și nu înseamnă că dacă eu nu sunt de acord, ea greșește.
Înseamnă doar că nu sunt eu de acord că poate nu înțeleg eu ceva.
Dar cu toate astea, din nou v-am spus, apropo de umbră, că suntem la tema asta,
nu toți oamenii care vă enervează înseamnă că sunt și greșiți.
Nu toți oamenii cu care nu sunteți voi de acord sau pe care nu îi placeți înseamnă că nu sunt valoroși.
Asta înseamnă să știi să poți să gestionezi umbra și proiectia, o să vorbim imediat despre ea,
să poți să iei lucruri importante și de la oamenii care, la prima vedere, în mod natural, nu-ți plac.
Sau nu ai chimie cu ei.
În momentul în care am început să exersez riabilitate și o deschidere mentală și psihologică,
că am început să fac asta, să-mi simt incompatibilitatea cel puțin percepută în momentul ăla,
că poate nu e adevărată.
Dar totuși să fiu profesionist în comunicare, uman în comunicare, dacă nu în context profesional,
și să respect interlocutorul și să nu judec pentru că aplic principiile ele nelepi,
chiar dacă mie nu-mi place persoane, nu știu cum să vă explic, am avut foarte mult de câștigași de învățat ulterior.
Altfel, pilotul meu automat presupun că și al vostru ar fi zis "nu-mi place de tine, deci nu ești valoros".
Ignoră și plecă în altă parte, devieți și te pup.
Și ar fi fost o eroare pentru că foarte mulți oameni care nu ne placă în mod inițial natural,
au multe lucruri să ne învețe chiar și prin așa nu-uri.
Chiar și prin așa nu-uri.
Dar pilotul nostru automat al miții de care vă spuneam la practicii și năr, va avea tendința să spună "nu te plac, deci fac tot ce pot",
inconscient să stau departe de tine, pentru că nu te plac.
Logic, e logic, așa cum atunci când te plac, fac tot ce pot să fiu împreajmat,
dacă nu te plac, fac tot ce pot să plec.
De asta e pilotul automat.
Nu mereu greșește în mod evident, uneori da, e bine să-ți vezi de viață, da?
Dar ce încerc să spun este că de foarte multe ori, dacă îți contrazici tiparul ăsta și pilotul ăsta automat,
o să vezi că s-ar putea să ai de învățat de la oameni care fac totuși lucruri bune fără să fie neapărat plăcuți pentru tine.
Ca personel.
Nu trebuie neapărat să îți placă un om ca să înveți de la el.
Sunt foarte mulți oameni profesioniști în mediul lor de la chirurgi,
excelenți ca mână și ca profesionaliți care sunt niște idioți ca oameni.
E doar un exemplu.
Profese universitari, la fel, super profesor, imbecil ca om, alcoolic, habarnam, nu știu,
nu trebuie să fii de acord cu alegerile lui personale din viața lui ca să înveți de la el profesional.
Dar sau nu?
Dar asta înseamnă maturitatea emoțională, să faci limită, să spui până la punctul ăsta am ce învăța de la tine,
de la punctul ăla e treaba ta, e viața ta, I don't care, nici măcar nu mă apropii.
Dar la majoritatea oamenilor ce fac?
Dacă viața ta personală ești alcoolic sau dificil sau te judec în orice fel de formă, automat ești zero și profesional.
Eh, fals. Fals, ăsta e pilotul automat baza pe presupuneri care vă poate face să pierdeți.
De atunci eu mi-am exerțat asta, vă spuneam ieri, și acum fac asta, acum o fac intuitiv și nu mai am o provocare în sensul ăsta,
mă apropii în mod intenționat cu prioritate față de oameni cu care simt un fel de respingere inițială.
Cu prioritate mă ducă trei.
Și am crescut în ordina asta.
Da, să-mi contradictipar și să văd ce din mine e acolo, ce din mine mă hârjonește.
Te rog, Mândru. Vind la orențiu.
Te ascult.
Sunt Diana, sunt.
Bună, sunt Diana.
Vreau să ating următorul punct.
Te rog.
Și umbra poate să aibă vârstă?
Nu am răspuns la asta.
Umbra este atât de veche pe cât este procesul tău de condiționare, raportat la standarde.
În funcție de când apare față de condiționările.
Din perspektivă psihologică, dar fii atent că îmi place între barată și mă duc și eu mai departe.
În același timp, pot să vii cu umbra moștenită.
Asta vroiam să te între.
Din altă paradigmă e asta.
Pentru că eu la exercițiul din practitioner, când am avut primul exercițiu cu o parte,
mie mi-a venit instantaneu umbra.
Care îmi spunea, "Per o frumoasă mă vezi și pe mine."
Asta a fost singurul mesaj.
Și, încă ceva, îmi spunea că este extraordinar de veche.
Și vreau eu să știu dacă poate fi moarte.
Depinde de paradigma pe care o folosim ca să răspundem.
Putem să folosim paradigma...
Nu există nimic după moarte și nimic înainte de naștere.
Adică cea științifică, majoritar acceptată.
Și atunci răspunsul este, "Umbra ta nici nu există conform studiile științifice."
Eu cred, poate, cealaltă parte.
Asta spun. Asta e o paradigmă.
Paradigma 2 este cea psihoterapiei care spune, "Umbra ta există și este cea care începe în momentul în care apare condiționarea despre bine rău."
Atunci începe umbra.
Ok.
Atunci începe umbra. Bine rău.
Până copilul nu are în vocabular bine rău, corect, incorrect.
Așa, el nu are umbră.
E doar autentic, 100%. Pentru el nu e greșit că e iubit oricum.
Până la un an și un pic, e bomba oricum. Poate să facă ce vrea el că îl iubește oricum.
Când începe un pic să crească și tu, "Hei, stai puțin că nu mai îți permiti orice, că nu te mai iubeți oricum."
Deci, uite de acei reguli, începe umbra.
Asta e paradigma psihoterapiei.
Clasice.
Așa.
Și permitem și este și paradigma psihoterapiei transpersonale.
Care vine și spună, "Da, dar poate să fie cumbră moștenită, pe care n-au integrat-o părinții, bunicii și strămoșii, ia-o tu."
A mea e extraordinar de veche. Cum poți să...
E ceva de rezolvat acolo pentru...
Depinde de paradigma la care te raportesc.
Asta, ultima.
Așa, ce-i cu ea?
Deci, o să-mi văd o strategie ca să o...
Ăsta nu e un curs de psihologie transpersonală.
Am inclus elementea de psihologie transpersonală și o să facem inclusiv un exercițiu...
La modul...
Nu mai știu care, cinci.
Sau patru.
E cel pe care l-am insistat să-l facă, să-l ghideze Marius, pentru că este una din cele mai evanate concepte și exerciții de ENLP.
Și ține mult de psihologie transpersonală, care merge pe linie de regresie, cumva.
Și este una din cele mai impactante, core transformation, să numește, procesul.
E un proces, nu e un exercițiu, e un proces, care merge pe linie parentală, stră-astrou,
dar nu vreau să dau detalii, că așa se...
E perfect, multumim, care mult mai...
Dar este un exercițiu, nu este un curs de asta.
Sunt abordări, altele, cum este, e hipnoza regresivă, care poate să abordeze călătorie în spate sau progresivă în față.
Dar nu e neapărat o problemă că am așa ceva și...
Nu, cât timp nu suferi, nu e o problemă sau ceva?
Nu, e o...
A fost o apariție instantaneie și...
În același timp e metaphorică, sunt zi-ană.
Da, da.
Asta înseamnă că fi metaphorică nu este nimic concret logic și de luat în seamă foarte în serios.
Da, da.
E metaphorică, e abstractă.
Mulțumesc tare, mă.
Și eu.
Marilena, te rog.
Marilena, vreau să întreb dacă există o paralelă între tiparul de gândire și comportamental.
Paralelă între tiparul de gândire și mai pierdutul.
Imediat.
Hai să spun mai devreme despre faptul că și din așa nu putem învăța.
Sigur.
Toți avem nevoie să mâncăm ca să ajungem în ziua următoare, eventual.
Fără dubiu.
Așa.
Atunci când nu-ți place o mâncare...
Eu lucrez la asta de câțiva ani, ca să n-am grijă zile de mâine.
Când nu-ți place o mâncare și nu există un motiv medical pentru care nu o faci,
dar persiști în a nu consuma respectiv.
A nu mânca deloc, zici?
Acelă aliment, sau acea mâncare, sau acea...
Vreau să văd dacă există o paralelă între...
Păi mine m-ai pierdut scunțul încernușu, de ce vorbești.
Înțelegi cineva?
Eu nu am înțeles, iartă-mă, mai zim, te rog, o dată, care legătura între întrebare, mâncare și...
Umbra.
Sunt eu, hobs.
Când am nevoie de sprijin, vă zic eu. Calmați-vă.
Legătura cu umbra și ceva care nu-ți place și ești conștient că nu-ți place și faci un efort constant.
Stai un pic. Când nu-ți place un aliment, dacă am înțeles bine,
nu înseamnă că ai umbră de integrat cu alimentul.
Nu-ți place alimentul. Deci, cu ei place ciorba de burtă?
Mână-ajos, mână-ajos, stați-vă bine.
Cu ei nu-i place ciorba de burtă? Sunt defecti în vreun fel sau ce?
N-au nimic de integrat cu ciorba de burtă. Nu-mi place ciorba de burtă.
Fix asta mi-a venit...
Calmați-vă, știi? Nu-mi place. E preferință, e genetică, e biologie.
Nu-mi place ciorba de burtă. Uite, Maramureș. În Maramureș există, cred că și pe undeva,
pe un altă părță, am auzit, nu știu, eu am fost șocat, există ciorbă de supă de...
zic ei, scuzați-mi, șalate. Supă de șalate.
E supă de salată cu bacon sau cu ceva, șoric, sau cu ce spuneți. No support.
No fucking support. Deci, zeama îmi place, zeama.
Cu smântână, cu alea... Când dau frunza aia lâncezită în apă, de zici că e mucegai,
moluț cașa în gură, deci îmi vine... Nu-mi trebuie, odată am încercat, era să le și în acolo.
M-am albuit tot exclus.
Dar nu am umbră de integrat cu salată, nu știu cum să-ți explic.
Tocmai de-asta i-am spus o paralelă, în modul de gândire.
Dă-mi un exemplu concret, dă-mi un exemplu concret.
Deci, din ala trei ani de zile, să îmi placă ciorba de burtă, pentru că tot ai menționat.
Și ai o problemă reală cu asta?
Aveam la un momentul respectiv că nu înțelegeam de ce anume găsesc ceilalți în ea și eu nu pot.
Îți plac toți bărbații din lume?
Oh doamne, nu...
Îmi înseamnă că ai o problemă?
Nu.
Nici mie nu îmi plac toate femene din lume.
La văd, domnule.
Deci am gusturi flexibile, ca să zic... Înțelegi un debat?
N-ai o problemă, nu trebuie să îți placă tot din tot.
Ok, asta era răspunsul.
Ai voie să nu îți placă din oficiul.
Poate să fie biologie, poate să fie genetic, că de multe ori nu ne place ceva ce ne face rău genetic.
O altă discuție.
Corpul nostru știe, da?
Așa cum uneori ne este poftă de o mâncare care conține niște vitamine și resurse de care corpul nostru are nevoie și noi nu știm asta,
dar ne e poftă de mâncarea aia. Ați pățit asta la o altă?
De banană, de potasiu, de nu știu, diverse, știi? De?
Da, eu pățească cu bere, așa.
Îți mulțumesc.
Berea e un animent, absolut, sigur.
Răilor, bun.
Etapele integrării umbrăi.
Etapele
integrării umbrăi.
Unu.
Este etapa corespondentă "nu știu că nu știu"
și, dacă nu știu că nu știu, neg.
Astfel încât prima etapă
e negația.
Eu nu am defecte.
Negația, negarea, poftim.
Negarea.
Eu n-am, alții au.
Eu sunt ok.
Bineînțeles că știu că am și eu,
dar conștient zic că n-am.
Eu sunt bine, alții au problemă.
Sau dacă am și eu ceva, întotdeauna am mai puțini decât alții.
Sunt și eu, dar nu sunt așa.
Știți oameni?
Etapa principiă. Bine, nu voi. Voi cine?
Este etapa cea mai lungă,
aproape cea mai lungă, că mai vine una.
Pentru că suntem condiționați de sistemul social
să nu ne recunoaștem defecte.
Că ce o să zică lumea?
Că o să fim judecați, că o să fim respinși,
că o să fim abandonați,
că o să fim criticați.
Și pentru că am fost foarte mult,
toată viața aproape, condiționați la standarde înalte,
ni s-a scris cu roșu un caiet când greșeam,
vom avea tendința inconstientă
să negăm defectele până când suntem în fața faptului împlit,
la modul de "na-i cum să fugi, uita-te".
Și, măcar atunci, unii nu vor recunoaște.
Și nu o fac pentru că nu sunt inteligenți,
ci sunt foarte inteligenți în a nega.
Și ți-o distorsionează realitatea, efectiv?
Și o distorsionează în timp ce te uita în ochii tăi.
Și o rescrie, efectiv.
Și-ai o metodă de manipulare, apropo.
E recadrare în manipulativă.
Studiez acum, pregătesc un proiect de manipulare pentru anul viitor.
Și am învățat niște lucruri... Am învățat.
Am găsit niște titluri oficiale
despre niște tehnici de manipulare
pe care le-am resimțit pe mine de-a lungul anilor
din diverse relații.
Și nu știam că au un nume oficial.
Cum?
N-am înțeles.
Exemplu.
De exemplu.
Una se numește în engleză, vă zic,
"changing goalposts".
Mutatul porții.
Când crezi că ai ajuns la cei ai promis că faci,
îți schimbă poarta și îți spune, "N-ai ajuns, uite,
că trebuia să faci și asta".
Și îți-o mută mai departe.
"Changing goalposts", mutarea cadrului
la care tu trebuie să termini un task
îți-l mută constant prin rescriere.
Spui, "Bă, dar n-ai zis."
Sună cunoscut?
Și o forma de manipulare,
o altă forma de manipulare foarte eficientă,
subtilă, să numește în engleză, cum am aflat,
am vorbit cu cea de GPT-le trecute,
"Strom Man".
Omul de paie.
Și asta, omul de paie ce face
în discuție cu un manipulator eficient
este că crează o problemă
falsă cu care va vorbi, la care se va raportat din momentul ăla,
nu va vorbi despre ce îi spui tu.
Deci tu îi reproșești ceva
și spui, "Nu asta e problema, problema este că ridici tonul."
Cum îi spuneți "Ridici tonul" la mine?
Și începe să ții pe la tine "Ridici tonul",
dar a schimba complet subiectul. Are sens?
Și va crea o problemă falsă,
"Strom Man", omul de paie,
față de care se va victimiza el/ia
în relație cu tine, deși tu îi reproșeai ceva foarte concredit, concludent, cu dovezi.
Și a schimbat discuția.
- Îți poți spune exemplu, deoarece poți spune "Strom Man" pe tine?
- Nu, o să spună, adică eu nu am voie să greșesc,
adică tu nu spui mie că numai tu ai voie să greșesc,
păi este imposibil, eu mă simt controlat, m-am spus să mă controlez, da-mă în spumă.
Și brusc e despre altă parte că tu îl controlezi.
Dar "Vaza"? Are sens?
"Strom Man", și este foarte întâlnită,
în special în relații de cuplu. Bun.
În relații de cuplu, vă spun sincer, este cea mai mare epocrizie
și manipulare pe care am putut să o documentez,
documentat cu titlu și cu predicat, nu mă așteptam.
Când am început să schid ochii, deci relații de cuplu în România, în special,
dar și în general, dar vă văd că în România sunt 90 și ceva la sută ipocrite.
Asta e tot ce... Mai departe.
Și nu o zic doar eu, ca să fie clar, n-am luat-o eu pe...
Să zicem că după ce treci din etapa de negare,
când începi să... Nu știu, nu să te dezvolți.
Să socializezi cu din ce în ce mai mulți oameni.
Intr-în etapa de proiectie.
Atenție, umbra este în subconștient,
subconștientul îți vrea ție binele
și vrea să te cunoști ca intenție, să te întregești ca misiunea lui,
astfel încât constant îți va pune în față umbră.
Prima oară tu o negi, nu am bos, sunt bine.
Nu înțelegi ideea, adică nu ai cum să fii din start înțeleg fără experiența anterioară,
vei începe să o proiectezi. Ce înseamnă asta?
Imaginați-vă sau aduceți-vă aminte,
când am fost la workshop-ul cu Paul Alteanu, cu Iure, de exemplu,
și când am mai folosit noi, proiectorul.
Proiectorul proiecta pe un perete ceva ce era unde?
În calculator. Nu era în proiector.
Era în calculator ce proiectam eu pe perete.
Asta înseamnă că noi, ca oameni, vom proiecta pe alți oameni
ceea ce este în noi.
Alți oamenii sunt peretele noastre.
Relatii noastre sunt peretele noastre.
Proiectăm din subconștientul nostru ce este în noi pe alți oameni,
de obicei în relații foarte apropiate,
pentru că noi nu putem să ne cunoaștem pe noi altfel fizic.
Un calculator, un laptop, nu se poate cunoaște el pe sine,
că n-are cum.
Tot așa, noi nu putem să ne cunoaștem noi pe noi decât în relații cu alți oameni.
Aici, de aici, vine valoarea relației de cuplu.
Că vă spuneam acum câteva module de vadavă o scret și câtorva.
Eu nu cred în monogamie.
Dar cred cu toată tăria și puterea în valoarea relației de cuplu.
Pentru că doar în relații de cuplu ne putem cunoaște pe noi și ne coadevărat,
pentru că doar în relații de cuplu ne vom proiecta cele mai ascunse.
Slash defecte, dureri, calități, tristeți.
Și dacă știi să te raportezi la relații de cuplu ca vehicul de evoluție,
nu ca scop în sine al vieții tale pe planetă,
vei evolua enorm, pentru că relația de cuplu este din punctul meu de vedere
cel mai important curs și eficient curs de dezvoltare personală.
Asta este opinia mea personală. Cu toată tăria vă zic asta.
Cum funcționează proiecția?
Ceea ce ai în tine și în subconștientul tău, indiferent că îți convine sau nu îți convine,
că admiri sau nu admiri, cât timp nu accepti că le ai, că nu ești conștient că le ai,
și nu ești în păcat că le ai, atât bun cât și mai puțin bun conform societății.
Pentru că din nou nu există bine sau rău.
Vei proiecta pe alții.
Vei proiecta pe alții carizmă, curaj, încredere, creativitate, senzualitate, feminitate, masculinitate, cald.
Ca și cum tu nu le ai în tine, dar le proiectezi pe ei și le admiri la ei pentru că le ai în tine.
Că altfel nu le vedea.
Nu ai cum să proiectezi ceva ce nu ai.
Tot la fel, vei proiecta lucruri pe care le ai în tine și pe care n-ai vrea să recunoși că le ai,
pentru că nu ești în păcat că nu le ai acceptat, nu le ai integrat.
Lăcomie, minciună, frică, trădare, înșelat, gelozie, răgutate, agresivitate, furie.
Doar niște exemple. Las și eu asta aici.
Le vei critica la alții.
Le vei judeca la alții, le vei pedepsi la alții.
Însă va fi proces de proiectie în mare parte din timp.
În mare parte din timp.
Și să vă dau un exemplu, ca să nu vă las așa.
S-ar putea să mă înșel eu.
Și nu noi, nu voi, vecinii.
Dar din experiența mea personală, cei mai geloși oameni
sunt unii care au cel mai înalt potențial să fie primii care calcă în afara.
Sau cei mai geloși oameni sunt cei care au făcut deja asta
și le îi ciudă că fac și alții. Sau că e posibil să o facă și partenerul.
Și am aflat asta în discuții unul la unul cu oamenii.
Din nou, când vă spuneam că relații de grupuri sunt relații hipocrite.
Cea mai mare apărăra e atacul, e adevărat.
Am cunoscut inclusiv relații care au venit, nu la mine, la relații de cuplu,
dar am ajuns în discuție cu ei că eu nu fac terapie de cuplu, nu fac terapie în general.
Eu vorbesc cu oamenii.
Nu am voie să zic că nu fac terapie, eu vorbesc cu oamenii.
Am aflat de un cuplu în care el avea pe cineva, ea avea pe cineva,
ambii s-ataca unul pe altul, că de ce mă înșel, nebunul?
Nu nebunul, tu mă înșel.
Dar ambii din nou aveau pe cineva, nu știu cum să vă explic.
Ce mizerie zice cineva.
Eu aș zice ce eficient.
Este și o melodie a "Luma luma", nu știu cum să vă explic,
că așa s-a lansat "Felices los cuatro".
Ascultați piesa aia din nou, că nu cred că ați auzit-o cum trebuie.
Cineva care o știți, nu cred că ați ascultat-o cum trebuie, până la coadă.
Doar zic, revin, revin.
Cuvântul "ce mizerie" este judecată că revine din umbră, nu știu cine l-a zis, doar vă spun,
pentru că noi vom avea repulsie pentru tot ceea ce nu este acceptabil în raport cu lumina care crede încă suntem noi.
Hopș, o lasă aici.
Revin, stai în pic, Ioana, stai în pic.
Unii din cei mai calmi oameni sunt oamenii care au în ei furie enorm reprimată și te vor certa pe tine că redici tonul.
Da sau nu?
Și când ei ridică tău n-o să o explodează, te pulverizează, te vaporizează efectiv.
Sau se transformă, nici nu știu ce s-a întâmplat.
Pentru că proiectează pe tine furia pe care o au în ei.
Oamenii care te certă că ești prea rebel, ești prea nonconformist, ești prea necuminte,
au un motociclist înăuntru lor, nu știu cum să-i explic, de la cu barbă, cu tatuaje pe gât și cu blada de bere după el.
Eu, așa, când vine cea și spune, "Bă, dar nu ți-e rușine să spui, tu te-ai mărțit de hipocrit, în capul meu, cel puțin, nu o să-i zic niciodată."
Pentru că așa funcționează proiectia. Vom critica la ceilalși ce proiectăm din interiorul nostru
și comparăm cu un standard de lumină care credem că este corect,
iar eu vin și să spun că așa ceva nu există.
Există doar natural. Ai și asta, ai și asta. Da, în proporții diferite.
Da, contextual, nepotrivite. Însă absolut toți suntem, la comi, fricoși, lași, agresivi, furioși și trădători.
În contextul potrivit. E un terapeut, nu să-i dau numele, că n-am acordul lui, care zice așa,
"Cine nu a înșelat sau critică tot timpul pe cei care înșelă sau au înșelat vreodată, să se gândească că ei n-au înșelat datorită oportunității."
Că n-au avut-o.
Și cu persoana potrivită, în contextul potrivit, în oportunitatea potrivită, crezând că nu se știe nici cerul, nici pământul,
s-ar putea să mai gândim un pic. Da sau nu?
Ce încerc să spun este că potențialul de demon este în fiecare dintre noi.
Că ce este deosebeste este autocontrolul, cunoașterea ombrei, acceptarea, integrarea și manifestarea ombrei, ca să zic așa,
ca și comportament, în momentul potrivit, în contextul potrivit.
Manifestarea în momentul de față fiind un cuvânt folosit coregrammatical.
Așa că hai siktir.
Ioana, tăi că i-am activat-o.
Mă bulversează un pic.
Excellent, mă bucur, bine-i venit.
Păi odată vorbim despre chestii mai puțin productive, adică nu știu, sunt mincinoasă, sunt întrădătare, sunt și așa bun,
și proiectez asta pe oamenii din fața mea și tendința este să proiectăm pe oameni umbra, adică ce ne doar...
Ce nu, ce avem în noi și nu recunoaștem.
Așa, păi și diametralul opus le proiectăm și pe alea bune.
Păi și...
Nu proiectăm doar ce nu ne place.
Am zis, din aia ori, că nu, cu asta am început.
Și aia i-am zis, nu, proiectăm și ce ne place, adorăm, avem în noi valoros, doar nu acceptăm și nu ne manifestăm, că nu știm să le activăm.
Și credem că nu ne avem.
Cum se cheamă?
Părți pierdute. E altfel, da.
Da, așa, e mago, zice părți pierdute.
Noi, în relații de cuplu, psihologic, de fapt, avem potenția, ne și căutăm, dar avem și, conform paradigmei, mago, care este o formă de terapie de cuplu, zice așa, în relaționare de cuplu noi căutăm părțile pierdute pe care le găsim în celălalt, oglindind unile nouă.
Da, e mai mult.
E... mult e greu.
E talentul meu, nu?
Deci, proiectăm și lumina, și proiectorul nu are de alește proiectori.
Lumina, uite, ăsta e rară spune.
Proiectorul nu decide ce să proiecteze.
E, poți să îți proiectezi un film horror, sau poți să îți proiectezi un roman de dragoste.
Nu proiectorul decide, proiectorul este un mecanizm.
Va proiecta ce am eu în laptop, ce dau eu, enter.
Are sens?
Nimeni nu este doar rău, dar nimeni nu este doar bun.
Asta e tot ce spun.
Da, dragule?
Ce-a zis?
Mă bucur.
Ăsta este scopul acestui modul.
Să vă împace cu părțile din voi pe care le-ați criticat și judecat atâta timpă.
Ăsta e scopul meu.
Așa că nu v-ați prins.
Nu vreau să credeți că tu o sunteți răi, ci să vă împăcați cu părțile din voi care ați căzut că sunt rele.
Marius Sânt?
Da, bărbat.
Înțeles bine, umbra înseamnă că sunt un trăimit rol sau am o anumită de identitate?
Nu.
Umbra nu are legătură cu... adică poate să aibă legătură cu identitatea, dar este mult mai mult atâta.
Umbra este un bagaj de energie, este ca o parte psihologică enormă care se realimentează constant cu energie, cu fiecare critică sau reprimarea mea.
Și asta înseamnă că, de exemplu, un gând care întrece acum prin minte, care se transformă în emoție și ulteruă în comportament, chiar și acel gând poate fi umbra?
Dacă e jubicativ față de altă persoană, da.
Îți dau un exemplu.
Sunt oameni care merg la stand-up.
Majoritatea dintre voi poate că ați fost la un show de stand-up.
Uneori, și vă recomand în sensul ăsta să vă provocați dacă vreți, vă dau un nume imediat, stand-up-ul, tipul de pe scenă, exagerează un pic.
O duce un pic over the top, un pic prea mult pe harta unora.
Alții o fac "paaaaiiii, și produsatul s-a coluat!"
În momentul în care îl critici, pă, la după scenă, îi spui "bă, nu se face așa ceva".
Tocmă ți-ai reprimat ceva, nu știu ce, din tine.
Vă recomand în sensul ăsta să vă uitați dacă vă ține stomacul, că e foarte provocator omul,
dar eu îl admir din tot sufletul meu, că se joacă cu măștile oamenilor, Ricky Gervais.
Este un stand-upper incredibil de bun, care a avut tupeul nerușinat și îl admir pentru asta să se ducă la premiile,
nu știu, care, Oscar, morții lor, Emmy, Abba Arnav.
L-au chemat să prezinte Oscar-ul și ăsta l-a spus "bă, stă sigur?"
Și ăștia au zis "Da, bă, dar nu mă filtrați, eu nu pun filtru și zic ce vrei tu, da mă, vin-o să prezinti".
Și a bătut mățul de toți actorii.
A ieșit pe scenă cu o stică de whisky, cu un par de whisky și a luat părinte la Will Smith,
la Di Caprio, l-a făcut pedofil, dar nu i-a spus așa, făcea mișto efectiv ca număr de stand-up.
Căutați pe YouTube momentul al evro 20 minute, leșini.
Leșini, omul a încălcat toate regulele de televiziune și de...
N-a fost vulgar, dar a zis un adevăr din mintea foarte multor oameni, live on TV în fața nuște milioane de oameni.
Ăla-i tu pe otată, din punctul meu de vedere, și, băi, numai căștiga la faza aia.
Și la altele, Ricky Gervais îl cheamă și Jimmy Carr.
A, la fel, altul, al nebunul, asta n-am băcat să-l văd, a fost în România acum un an, am vrut să mă duc, n-am ambocat, Jimmy Carr.
La fel, Jimmy Carr e...
...incredibil, este one-liner, omul are glume doar de o propoziție sau maxim două,
adică setează cadrul în prima propoziție și în a doua îți dă punchline-ul, dar este fucking genial.
Eu nu știu cum ține minte atâta.
O oră jumată să ții minte, nu știi, de 10 de pică, bă, excelent.
Și mai e unul, dar îmi scap acum, C.K. Lewis.
C.K. Lewis, C-K-L-W-I-S, C.K. Lewis.
Revin, în momentul în care ne trece un gând prin minte prin care judecăm așa nu,
nu e ok, ai depășit, ai încălcat, ai greșit,
nu înseamnă că nu e adevărat.
Înseamnă doar că în momentul ăla mă raportez la un standard de corect-incorect, mă raportez la o limită
și când mă raportez la limita aia, de start spun, eu nu sunt așa.
Și în momentul ăla, hop, un pic de umbră, pentru că dacă este un om de stand-up-uri, da?
Ce face un stand-up-uri care depășește o limită pe scenă?
Cum l-am numit, dacă l-am descri?
Penibil, nu, pentru că îi face pe oameni să râdă.
Vulgar, ok, mai mult.
Care depășește o limită?
Obraznic, nesimțit, exagerat, bun, altceva.
Cum?
Prost, crescut, ok?
Misogin, ok?
Sfidător, foarte bun cuvântul.
Câți dintre voi toate cuvintele pe care le-ați văzit până acum, ați putea să jurați pe sufletul lui bunicii că nu le aveți în voi?
Înțelegeți un debat?
Ați înțeles un debat?
Nu e despre ce face, e despre cum calific eu în cuvintele din mine ce face el,
și să-mi spune-o mie, eu nu sunt așa, ba da, dar în alt context.
Și în alte doze, poate.
Și tu ești sfidător, și tu ești prost, crescut, și tu ești arogan, și tu ești exagerat, are sens?
Nu înseamnă că trebuie să fie clar, nu înseamnă că trebuie să te comporti așa cum ai umbra ca să fie autentic.
Că te-ar închida ăștia?
Dacă am face tot ce ne trece nouă până în cap, pentru că așa e umbra, am trăit fie într-o distopie,
unde toată lume e și îngeri și demon, același, nu știu ce zi-l prins, sau am fi 99% dintre noi închiși,
că ar fi complet illegal.
Deci eu nu vin să fac, cum să zic eu, "Pleduaria, manifestă-ți umbra".
Nu, doar împacă-te cu ea și nu te mai certa că nu ești greșit cu nimic.
Asta e tot ce zic.
Cu cât de mult mai mult noi ne judecăm pe noi, raportarea ce știm că avem în noi, sau ne sperie ce descoperim despre noi,
cu atât mai incomplet suntem. Asta e tot ce spun.
Eu nu zic să fii arogan, nerespectuos, să-ți manifesti toate durerile imediat,
în public. Eu nu zic asta.
Tot ce zic eu este "Află tot ceea ce ai în tine în umbra ta, care e un proces constant de viață.
Ca psihoterapia nu se termină niciodată, cât timpă evoluezi, tu ai umbră."
Iar dacă nu evoluezi mori, v-am spus asta, nimic nu stă pe loc. Ori într-o direcție, ori într-alta.
Eu doar vin și spun "Impacă-te cu părțile tale de umbră, de rușine, de frică, de durere, de tristeză, de calități mai puțini plăcute oamenilor,
pentru că atunci vei fi cu adevărat împlinit, fără să atingi niciun fel de obiectiv."
Aia înseamnă să fiu bine cu mine. Aia înseamnă să mă accept așa cum sunt.
Că e vestitul dicton din dezvolarea persoana de duzină.
"Acceptă-te așa cum ești."
Bă, nu, că nu mă lasă societatea că îmi spune că e bine sau rău.
Astea, tu ai propriul tău standard interior la care te raportezi, apropo de ce a zis Marius, doar gândul îți setează standardul.
Asta e corect, asta e incorect.
Bă, stai un pic.
Cine spune că e corect sau incorect?
O altă persoană, societatea, lumea sau contextul.
Contextul spune dacă e corect sau incorect.
Și eficient sau ineficient, nu e corect sau incorect, este eficientă la oricum ce obțin sau ineficientă la oricum ce obțin.
Și am libertatea să-mi manifest acea latura mea, a ființii mele sau nu, nu s-a obligat?
Doar să nu mă prefac că nu o am, că atunci tai o parte din mine.
De asta religia ne-a făcut foarte mult rău făcându-ne să ne reprimăm aspecte complet naturale și sănătoase psihic ale persoanătății noastre.
De la sexualitate la dorința de prosperitate.
Ne-a făcut să le reprimăm ca și cum noi suntem defecti că ne-am născut cu ele, păcat original.
Du-te în gâtul lui adevărat.
Dacă e să mă duc până acolo în spate, șarpele ne-a făcut un binemul.
Nu mai zic că în anumite culturi șarpele este simbolul înțelepciunii, ca să știți.
Și al cunoașterei, da?
Și șarpele ne-a făcut un bine pe paradigma evoluției și călătoriei rău-lui, pentru că a creat contextul ca noi să începem să ne cunoaștem noi pe noi plecând din paradis.
Știți cum se numește arhetipul, o să vă vorbim și despre asta, nu știu dacă reușim azi, dacă nu data viitoare sau modulul 3,
cum se numește arhetipul celui care elocoiește în paradis și totul e perfect, totul e bine, nimic, nu e în regulă? Inocent.
Inocentul este omul sau copilul, dar vorbesc de personalitate și de arhetip, care nu are niciun fel de product, crede că totul e perfect.
Bă, sunt foarte mulți oameni inocenți în relații de cuplu, care cred că totul e perfect, ce-i? Totul e bine, merge bine, rufele se spală, nu știu cum murților.
Eu mă duc și mi-au din dulap un tricou, ești prost, tot aliniat, murții e magie, dar nu-și pune problema cum cine face efortul ăsta, farfurile se spală, facturile se plătesc.
Cum sunt copiii când vin acasă? Găsesc mâncare pe masă, bă, ești prost, s-a manifestat.
Nu știu cineva, nu știu ce să... Aia înseamnă inocent, nu-și pune niciun fel de întrebare legat de cum se întâmplă, doar se întâmplă, merit, exist merit să fii iubit.
Asta e atitudinea unui inocent.
Stai un pic. Sharpele ne-a dat un... i-a dutetat-e și vezi că mai sunt câteva de experimentat. Și ne-a forțat între ghilimele procesul de evoluție, cunoaștere, transformare și revenire, să spunem așa, o să vorbim despre călăture erouă, înapoi la un alt nivel în mod evident de cunoaștere, da cu niște resurse, cu niște experiențe, cu niște aventuri, cu niște transformări, pe care nu le-am fi antizvat dacă am fi rămas inocenți.
Din perspectiva asta, mai e păcat original? Cum zice religia? Nu, bus. De ce femeia trebuie să plătească pentru ceva ce o poveste de acum 2000 de ani spune că s-a întâmplat?
De ce femeia poartă păcatul lui Eva doar că s-a născut femeie? Bă, ești prost?
Asta în condiție că bărbații care predau asta sunt unii de cei mai... mă refer la preoții și profesorii de religie, ar concura câțiva recidiviști pe care-i cunosc eu, la nivel de imaginație.
De ce? Pentru că hipocrizie. Are sens? Asta înseamnă umbră.
Eu doar vin și spun, hai să ne uităm și în spate ce avem fiecare, așa, și ca și cultură inclusiv.
Vă dau un exemplu apropo de umbra de cultură. Și nu uit, mai am două etabea. Și oam păcrizi care vrea să zică ceva.
Sunt culturi în care umbra lor este lumina noastră.
Țințe-vă bine. Sunt culturi și categorie sociale în care a fi corect, blând, serios, punctual, de cuvânt.
Și puneți voi elementele care le-a valorizat să ziceți, sunt defecte.
I-e duceți să văd ghetouri. Și să vădați o piz de vorbă cu golanii, cu recidiviiști, cu infractorii, cu interlopii.
Și să vedeți ce valori au ei. Una dintre ele. Dacă nu o ard pe cineva într-o zi, n-am făcut nimic. Am auzit-o eu.
Dacă nu o ard pe cineva într-o zi, imediat. Eu am trăit degeaba în ziua aia. Am auzit-o eu personal.
Bă, și pentru ele e principiul de viață. Deci că nu are niciun fel de problemă. Într-un conflict, n-am faloarea planării conflictului.
Am convingere, dacă nu îți dau eu primul, dai tu. Dacă nu te omori, eu mă mor tu. De cât să îngăma mă, dacă să îngăma măta.
Oați adusă pe asta? În anumite culturi, subculturi, dacă vreți, ceea ce noi considerăm valoros, lumină, apreciat ca societate, pentru ei este regulă de viață exact opusul.
Adică pentru ei este cum să făceai făcu-mă, ai găsit banii pe jur și ai dat înapoi? Păi râde dracu, toată țigănie de tine, ești prost la cap? Da sau nu?
Care are dreptate? Dacă ei în lumea lor acolo, în cultura lor, ei așa trăiesc, au rezultate și sunt în păcat și dorm bine noaptea.
Cine greșește? Cine spune că noi suntem mai buni? Da, standardele sociale pe care le-am creat noi ca civilizații ca să funcționăm cu care sunt de acord că sunt valoroase,
ne-au adus societatea și omenirea la un nivel de confort și de prosperitate, ne-au întâlnit anterior. Într-un mod absolut ironic, puneți-vă întrebarea asta de ce suntem în cea mai bogată eră posibilă a umanității,
de când existăm noi de la amibă, la papa, ca prosperitate, ca opțiuni, ca resurse, ca confort, avem lift aer condiționat, avem ce ne putea să viseze un regi acum 200 de ani, numai zic 1000 de ani,
și suntem în cea mai depresivă perioadă din era omenirii, cea mai depresivă, cea mai anxioasă, cea mai neîmplinită și cu gol interior cea mai mare decât a existat vreodată pe planetă.
De ce? Umbrămă! Pentru că în același timp ne-am setat niște standarde cu care ne comparăm constant și ne judecăm noi pe noi că e corect sau incorrect și asta duce la neîmplinire.
Eu nu zic să facem jihad și să dăm peste cap tot sistemul de valor și de conduită și de reguli sociale care ne-au adus la un nivel de confort foarte mare.
Nu, eu vorbesc doar de psihologia ei. De ce să mă raportez la sistemul de valori al altui om care nu mi se potrivează mie de la cuplul la profesional?
Eu nu vreau să lucrez, de exemplu, cu program fix. Bă, nu pot eu să lucrez cu program fix. Eu s-a ok să bag 16 ore într-o zi, dacă e nevoie, dacă vreau, dacă simt,
dar a doua, a treia sau a pata zi dacă am eu chef vreau să am libertatea, nu înseamnă că o și fac, să-mi iau liber. Că așa sunt eu, funcționez eu.
Da mama draga mea, săracă, când auzit că vreau eu să plec de la sistemul de stat și ține, ține să facă și apensie mama. Că e mama.
Și ea nu putea să înțeleagă că eu nu vreau să mă întâlnesc la ora 7, fucking fiecare dimineață să mă duc la șeful să mă duc mă trimită pe o coclo cu clauri, pe numără Amureș.
Că nu vreau eu să stau cu oieri și cu... că nu aveau nimic cu oameni, ai iubesc și acum mă trinesc cu ei, dar nu erau eu.
Dacă aș fi făcut asta și am făcut asta 14 ani de zile, 13 ani, aș fi ajuns la pensie împlinit și sănătos, psihic, mă îndoiesc.
Deci eu nu sunt împotriva sistemelor care funcționează, dar sunt în favoarea scrie-rii propriilor reguli de viață.
Asta e tot ce spun. Cât timp nu fac rău nimănui ca ecologie, pentru mine în continuare există și va exista această valoare,
nu vreau să fac rău prin libertatea mea sau valoriile mele altui om. Nu e ok, nu mă simt ok să fac asta, asta rămâne.
Dar în rest mă doare încât orice crede să auzi ce lumea. Pumpt. Dar mi-a luat ceva să ajung aici.
Apropo că cineva spunea, Elena spunea mai devremea, "Admir libertatea ta." Bă, să câștigă.
Și încă n-am ajuns unde vreau să ajung. Nu am ajuns, am drum în față.
Încă mă gândesc, dacă fac, zic, spun, cum afectează asta ca imagine pe social media?
Că acum am brand, oamenii s-atenz la mine ce zic și ce spun că interpretabil.
Și pentru mine asta e o povară, vă zic sincer.
Pentru mine personal, este o povară să mă gândesc și eu să zic, "Dacă eu postez ceva, dacă eu vreau să zic ceva, eu zic, nu prea stau să... "
Dar am prietenii care mi-au spus, foarte apropiați, din industrie, "Bă, vezi că te va costa ca imagine."
Și au avut dreptate. Bine, oricum nu mă interesează, dar doar spun că au avut dreptate.
Adică, într-adevăr, oamenii te judecă în raport cu ce sunt de acord sau nu sunt de acord ei,
fără să fie conștienți că e doar o convingere ceea ce au că sunt de acord sau nu sunt de acord.
E doar o convingere, nu e adevărat.
Și totuși, pentru mine personal, nu e important. I don't care. Judge me.
Dar asta înseamnă părți de umbră integrată, acceptată, și din momentul în care faci asta cu tine,
din ce, cum zicea eu, nu-ți mai demine vreme foarte bine, din ce în ce mai mulți oameni nu te vor mai deranja.
Vei vedea comportamentea, să spunem, nepotrivite la alții, dar le vei respecta dreptul de a se comporta așa
și oportunitatea de a-și învăța lecțiile lor proprii, fără să te bași tu, să-i spui, "Bă, nu-i corect ce faci."
Și nu mai ai niciun fel de reacție emoțională. Ai dreptul să fii prost, păharta ta, e convingerea mea personală.
Vă jure că așa gândesc, ai voie să fii prost, că și eu sunt și am același drept, și o am găsit, și fac greșeni.
Problema este că nu mai îmi dau cu bici, asta e tot. Și să vezi cum sarpă tine hienene care... cum adică? Nu te critici?
Nu te simți vinovat? Nici măcar puținzii nu mă simt responsabil în pară dacă puteam să fac altfel? Acuma știu.
Am conflicte interioare și eu, dar nu îmi dau cu bici înaptea să mă plâncă acum 15 ani, nu știu ce, dar nu am zis, sau nu am făcut.
Că aia e depresie, e curată. Și e auto-indusă. Bajul n-avem?
Scopul acestui modul nu e să vă sperie cu ce părți negre, urate aveți în voi, ci să vă facă să vă împăcați cu ele,
ca să nu vă mai judecați, să dormiți liniștiți că sunteți defecti. N-aveți niciun fel de problemă cu asta. Nu sunteți defecti.
Și cu cât mai împăcat ești cu tot ce credeai că e greșit la tine, cu atât mai liber și împăcat și liniștit și împliniți,
apropo de cuvântul de care vorbeam ieri, vei fi. Ai voie să fii nonconformist.
Ai voie să fii nepunctual uneori. Ai voie. Cât ți-asum cu o săciție înțelegă, atunci ai voie.
Oamenii sunt obligați să te suportă, nu mă înțelegi greșit.
Dar cu cât mai mult tu ieși cine arăți și scoți la suprafață cine ieși, vor pleca cei care nu sunt compatibili cu tine și vor apăra alții care sunt.
Și stai să vezi aici principiul interesant. Să vezi ce distracție este când întâlnești oameni cu așa cum bră ești foarte compatibil.
Când umbra lor e compatibilă cu umbra ta. Stai să vezi atunci ce distracție e.
De obicei foarte bine, și îți dau un exemplu apropo de documentarul de ieri, este Charlie Sheen cu Nicolas Cage.
Că aveau aceeași balauri. În același timp, când zic umbra compatibilă, are două nuanțe. Are nuanța de "bă, reînțelegem bine la prostii".
"Bineînțeles, la prostii în ochii al toera". Ok?
Sau, "Ne scoatem din minți că suntem exact la fel și nu vrem să recunoașem niciunul". Și aia se nește relația de cuplu.
Dar de ce să te surprinși? De ce să te surprinși? Nu. În relația de cuplu vei întâlni cea mai bună, potrivită și eficientă umbra ta din momentul respectiv.
Cea mai bună dintre toți, toate o vei alege laser. Vei ignora... noi ne alegem după aspect, nu știu cum să vă spun.
Ne alegem după aspect, statut sau ceva. Chiar și atunci când crezi că faci o alegerie strategică, că îl iau că e nu știu cum sau o iau că e nu știu cum,
nu-ți tot balaurul alegi. Doar că găsești... cum? Îi mai spui și surfeța perechei. Aici ai dreptate, dar tu nu știi că ai dreptate.
Este surfeța tău perechei, doar că e balaurul. Și tu zici "nu mă, că eu mă l-am luat pentru statut, bani sau a vrut mama, nu eu." Băi, stai 5 ani.
Vorbim după 5 ani. Și când îl alegi și spui "nu, eu l-am iubit din prima, am iubit-o, am murit când am gata, ai știut că ea e."
Știu că ai știut. Subconștientul tău a știut. Și tu doar ai simțit ceva și ai făcut ceva în baza ce simțeai. Dar tot balaurul l-ai ales.
Pentru că asta e natural și eficient și sănătos, pentru că în relațiile de cuplu ajungem să ne cunoaștem cel mai bine unul pe celălalt dacă ai mintea educată, psihologică, în sensul ăsta.
Altfel vei spune "bă, dau numai de proști."
De-aia-l dreac cu ei că numai de ăștia găsesc. Știi oamenii care zic asta? Și bărbați și femei? "Bă, numai de ăștia."
Și zici că au întrat în pământ toți bărbații buni. Nu, ăia e o altă umbră. De care nu bate cu a ta.
La fel și la femei. Când spun bărbați bă, toți, toate, acum numai bumții, clubbing numai, numai e vrea găsiți femei de cas.
Men, tu nu asta e... Nu prea asta. Știi cum zic?
Nu... Mulțumesc. Avem o trebară aici și mergem mai departe și apoi la Emilia și Ioana. Și Alex.
Da, ok, nu merge nici ele aparent.
Te rog, plumesc.
- Tăi, această trebară era dacă-ți integrezi umbrele astea... - Părți din ele niciodată să o interviți complet.
- Părți din ele. Rămâi dracului singur? - Nu, nu, nu! Ce întrebare mișto! Nu, nu, nu!
Umbra este inepuizabilă, în primul rând, nu se termin niciodată, este inepuizabilă, însă în momentul în care devii conștient că ai
și că oricine pe oricine vei alege va veni cu partea de lumină, superbă, pe care o vom admira și de care o vom drăgosti,
dar va veni și cu balaurii, știind asta ca și concept și conștientizare, te vei raporta altfel atunci când apare.
Vei ști că proiectezi. Când începe să fie gelos, posesiv, întârziu sau își lasă șosetele de ampulea și va fi negligent,
- inventez acum - nu înseamnă că el/ia nu greșește, dar înseamnă că tu ai ocazia atunci să spui "bă, unde fac eu asta?
Unde mă doare pe mine?" În cur de reguli. Că asta se întâmplă când un bărbat lasă șosetele de ampulea, pe tine ca soție patenă,
cu toată dreptate, ați spun asta, ai dreptate să te denanjeze, dar ce este? Este o încălcare de reguli și o ignorare a unui efort
pe care tu l-ai făcut ca să ții casa curată. Am zis bine? Unde altundeva faci tu asta.
Unde altundeva ignore-ti reguli și efortul altuia sau altea de a crea ceva ce tu...
Ajunc la voi? Am răspuns? Mulțumesc.
Te întreb doar pentru că relația de dinainte de practitioner a dispărut. A dispărut ea, nu...
S-a furat contractul. S-a ajuns la casa, nu mai era.
Sau cum am zis, am terminalizat. Ai terminalizat.
Excellent! Nu, sunt șanse foarte mari, dacă ești în păcată cu asta, pare centrată, dacă ești în păcată și alineată cu asta,
este foarte posibil să fi terminat lecțiile de acolo. Și asta nu e greșit.
Nu e greșit. Mai ales dacă în momentul în care despărțiriile de partea de cuplu sunt cumva fără futuz sau fără tuzmur,
Sunt așa, "pa-a-e, ca-a-e, aici mai spai să nu mai ne-ai tăca-a-e..."
Ăla e moment de maxim maturitate.
Și rară.
Da, pentru că majoritatea relației, cum se termină?
"Tu-ți mor, ba pe-a mătii."
Din iubire se transformă în "Tai că-ți arăt eu."
Sau te distruc, te caut, te băi, te... da? De ce?
Umbră și maturitatea emoțională, fără dubiu.
Relația care se desfac așa ușor, ca și cum deschizi palma și pică nisipul din mână,
e un semn de maturitate și natural să fie așa,
și așa trebuie să fie standardul tuturor.
Când ceva nu mai merge, nu forța.
Și este o foarte mare finețe în a observa că e momentul potrivit.
Dar asta lasă loc pentru alte.
Da, e o piesă miștoa, nu mai știu cum o cheamă, cred că, teoroz,
cu Andrei, nu știu cum, cu Noaptea, ne cheamă, nu știu cum,
aia, noaptea ne fură iubirea și e un vers acolo,
fără să știi că ne așteaptă alte iubiri în lume.
E un mesaj interesant.
Stai un pic, era Alex și mă ceartă.
Dacă...
Și după aia Răzvan.
Mulțumesc, Kurt.
Înțelegă...
Promiți?
Simplist, pe mine mă triggeruiesc anumite calități la tine, de exemplu.
Vorbești foarte bine în public.
Da, mi-ai fute vreodată pentru că, zi.
Asta poate însemna că și eu am așa ceva, dar nu sunt conștient în...
Da, și nu e doar potențial, nu e neapărat manifestat în comportament.
Dar e potențial.
Da.
Așa e.
În mod similar, ceva nassol pe care-l văd la tine...
Da.
Văd proiectia, ce face și în mine.
Da, și ai avea nevoie doar de oportunitate să te compurți exact la fel ca mine, cum nu-ți place.
Și...
Dar totuși cred, eu sper că există și o limită, pentru că dacă aflu despre tine că ești pedofil și nu-mi place asta...
Atenție la cuvânt. Atenție la cuvânt, stai un pic.
Atenție la cuvânt.
Cuvântul este o etichetă pusă pe un comportament. Comportamentul care e?
Deci, dacă ne-ai zice violator pedofil criminal, cum ai descri e comportamentul?
Eee...
Sex cu minori.
Nu.
Ăsta e o încadrare juridică.
Abuz.
Abuz.
Malefic.
Inconștient.
Da sau nu?
Exact.
Atașate unui comportament, dar nu vorbesc de încadrarea juridică.
Sunt posibile noi latente forțe malefice, abuzive și inconstiente care cărora nu le pasă că fac rău?
Absolut.
La mine sigur.
Nu înseamnă că... Nici eu, eu i-aș tăia pături.
E, e, i-aș castra.
De-aia v-am să căză de acord cu castrarea chimică din oficiul violatorii și pedofilii fără număr.
Iați.
Și din greșeală, nu să recret cum.
Nu la moarte nu-ți de acord. Acolo e altceva, nu am eu valoarea vieții.
Dacă critic și mă dezic de un comportament abuz...
De un comportament urât care sună malign, rău, pedofil, nu înseamnă că sunt.
Înseamnă că sănătoasă la capă într-o societate nebună.
Dar atenție, eu vorbesc de...
Comportamentul lui/ei cum e?
E abuziv, sunt și abuziv.
Mhm.
În alte limite.
Cu alte contexte, în alte...
În alte proporți.
Exact.
Dar am în mine acel potențial abuzator.
Da sau nu?
Asta e tot ce spun.
Și în contextul potrivit acum 3000 de ani, dacă ai fi trăit într-o societate...
Tu și eu.
Acum 3400 de ani sau povemea vichingilor...
Unde era per mis, sau pe vremea romanilor,
care împărații aveau alineați copii cu care făceau sex, sau în Japonia.
Citiți...
Şogun.
Și o să vedeți acolo cum era social acceptat,
ca oaspete în casa mea,
să-ți pun la dispoziție tineri sau fete, sau...
Eu m-am îngrozit, m-am documentat, am găsut că nu e de la... Da.
Și era social fucking acceptat.
Noi doi și noi toți suntem de acord că este un abuz psihologii care lasă urme fără niciun fel de dubiu,
incomensurabile, și iași ca strapă toți din oficiul.
Dar schimbă contextul.
Și ducă acum 2000 de ani în era romană, sau japonezii de acum când era screscă şogunul, Abarnam,
să... Eee, nu e la fel.
Nu e la fel. Că şi romiau. Nu.
Nu mă refer la căsători, mă refer la abuzu fizic.
Și o să vezi că oamenii din jur nu ar fi ridicat o sprânceană.
Are sens.
Că să schimbă contextul.
Again, nu scomp... Doamne, ferește, iașu.
Desmembra.
Dar schimbând contextul, să schimbă regulile, să simțiți?
Și percepția.
Din păcate, asta ce înseamnă?
Standardele societății noastre crează ce e bine și ce e rău.
Nu natura.
În era romană era chiar cumva...
Cum îi ziceam, mă?
Nu știu asta. Chiar asta nu știam, mulțumesc.
Dar știu, apropo de bărbați, inclusiv...
Nu știu dacă marca... Nu să nu zic prostii. Nu știu.
Nu, nu.
Eram mai mulți.
Homosexualitatea la romani era...
Ca prânzul în oraș.
Nu aveau... Exact.
Și la grecie... Again.
A nu se înțelege că susțin, promovez sau recomand.
Nu știu.
"Mie îmi... Nuuu.."
Doar spun, contextul
În care judecăm o faptă, da eticheta și emoția, nu natura.
Natura nu e bine sau rău.
Este, pur și simplu este.
Ceea ce ne facem noi îșine, în lumea noastră interioară,
Când ne judecăm noi, pe noi, pentru diverse defecte, calități sau fapte reprobabile,
Se întâmplă pentru că am fost condiționat să gândim în bine și rău.
Iar eu vin și spun, nu, ești doar om.
Uneori o daiem de-a-n legard.
"Băi, și ce? Ești tot admirabil, tot iubibil, tot merit să trăiești și un ochil din Dumnezeu nu contează."
Asta nu înseamnă că sunt unul din irresponsabil.
Și să te transformi într-un infractor și să spui, "Hei, ia gata mă, eu îți prieten cu umbra mea."
Nu.
Asta nu înseamnă că nu o să intervin pe stradă dacă vreodată cineva abuzează o femeie.
Mănâncă asfaltul.
Dar nu înseamnă că vreodată o să mă prefac că eu nu am în mine agresivitate sau furie.
Are sens diferența.
Răzvan.
Mersi. Buna, sunt Răzvan.
- Legat de ce spuneți, s-aude? - Da.
Mersi. Ce spuneai mai devreme la maturitatea când te separi de cineva? E ok?
Așa, pentru evoluția mea, o reprim în furie, în ciclu "Nu o să mai găsești ca mine."
Da, da, da, așa facem majoritatea.
- Până îmi primești replicaia, dar cine mai caută? - Da.
Eu așa am zis-o atât, recunosc că am zis-o atât.
"Nu mai găsești ca mine." Și zic, dar nici nu mai caut.
Ups!
- Și mă... - Hai, zic.
- Cum ar fi văzută de-n persoan? - Mai zime-ată întrebarea că m-am pierdut.
- Deci, în momentul în care e totul pe pace, te separi... - Te separi de parteneri, da? Ok.
- E semnă maturitate, ok? - Că e cu pace.
- Că e cu pace. - Da, este semnă inteligență emoțională a ambilor, așa e opinia mea.
- Exact. Iar, în cazul meu, pentru evoluția mea, nu știu cum raportez la mine,
cum o privești când o adund în furie și zic, "Bă, atât de pros în gheoziu, mai să fac asta."
- Când te desparăzi din furie... - Da, da, aducă reprim și o dau în furie.
Înseamnă că, până în momentul furiei, ai portat o mască.
Nu știu ce mască.
Dar cât timp la finalul unei povești, unui drum îndoi, unul sau ambii, partenerii accesează furie și agresivitate
pe care n-au arătat-o în proporția aia de-a lungul relații înseamnă că s-au fucking prefăcut.
Ceea ce este de-aia motivul pe care vă spuneam că mă ajută de la el sunt hipocrite.
Pentru că, corect și masculin, dacă e să vorbim despre barba de s-ar fi, în momentul în care o relație se încheie,
ai puterea să recunoști că s-a încheiat fără să lovești și să rănești că de ce s-a încheiat.
S-a încheiat. Ai greșit, da. Taci, nu ești mai depărt.
- Da, nu, la... nu, dacă... - Adică fără să mai... noi simțim să rănim pe ceilalți
ca să rădăm din durerea noastră. Și bărba și femei.
În momentul în care facem asta prin furie la despărțire, arată că noi, o perioadă cel puțin ultima din timp, ne-am prefăcut.
Pentru că e mai autentic să te arăți cum ești înainte să te desparți, ca omul ăla, dacă e să merg până la capăt,
să aibă opțiunea de a decide să rămână sau nu.
Când tu iarăși și ne ieși la final, aia spune multe despre calitatea, cum să zic eu, iubirii care au fost între voi.
- Authenticității. - Exact, bravo. Și din nou am fost și eu acolo.
Și poate voi fi și... sau sunt uneori, nu? O zic... tot ce vă spun vă, o modulă ăsta și în general,
nu o spun... și sper să vă fii convins de asta până acum, nu o spun de pe părții de superioritate vreodată.
Niciodată nu pot să mă erigez că sunt mai mult ca vreunul dintre voi.
Mă refer etic sau nu? Fac prostii și am făcut și o să mai fac.
Vă spun doar din ce cred sau ce simt eu azi. Poate mâine mă sucesc.
Însă doar faptul că tu, mai ales acum ca bărbat, conștientizezi că bă, am relaționat sau am un răspuns din furie
la final de relație și nu a fost foarte etic și corect, este în sine un pas în plus sau o dovadă de maturizare.
Da, ca să fiu puțin mai concis, apreciez perspectiva ta fiind dusă mai departe decât popular ce vream să întreb furia fiind în propria persoană.
Sigur.
Păi da, atât de prost sunt eu să...
Să ce?
Să nu pot merge mai departe, atâta...
Ok, deci mai zime atât o întrebare, Răzvan, că poate n-am înțeles-o eu corect.
Întrebarea era furia fiind reprimată către mine.
Sigur.
Nu reprimată în exterior.
Întotdeauna furia pe care o manifestăm prin comportamentul nostru, în noi, nu în alții.
În noi, să faci un pas în afara reu.
Întotdeauna. Doar că sursa ei diferă.
Poate să fie sursa ei, poate să fie bă, m-am prefăcut 5 ani și acum tot nu-ți convine, păi nu-ți arăt eu ce gândesc despre tine și nu ți-am zis 5 ani că am crezut că poate, poate ne perface până la tine.
Că de bici de acolo vine furia.
M-am prefăcut 5 ani că sunt altfel să m-am obținut, 5 ani, 6, 8, 15, că sunt altfel ca să nu zici că îți fac eu ceva și pleci.
Acum, dacă tot pleci, ia să-ți dau tată din top.
Asta e o sursă.
Versuri cealaltă sursă ce faci, mă, pleci tu, mă, ta pleacă, plec eu.
Ce-i mai prost? Eu altă sursă. Da sau nu?
E tot neecologică, să zic așa, tot e matură.
Și o altă sursă, cum spui tu, ce? Nu poți fără tine?
Te-ai și în gândul tău, pleci peși pleacă, nu te spune.
Da din nou nu înseamnă că e matură sau ecologică.
Ajun la voi?
Tot furie și tot atat și tot interiorul tău, toate trei.
Doar faptul că o introspectez în sine este un semn de maturitate și de inteligență emoțională.
Ok.
Mie îi răspund la întrebarea.
Ok, să mulțumesc.
Ioana,
tu cred că ridica mână la mutul ăsta mai mult decât ai văzut-o tot practicnul.
Deci ai grijă pe cine mă încurăje să ridice mâna.
Hai mă, că glumez, mă bucur.
Există, nu știu vrei, explicație psihologică pentru faptul că mai întâi proiectăm lumina și apoi vin umbrele?
De unde?
În relația de cuplu, stai.
Cine spune că facem asta?
Nu, ai altceva.
Tot toată lumea, dar personal, mi se întâmplă ca la început să fie cu artificii, ca în filmea "Ulă u Doamne".
Stai un pic, vorbim despre relații de cuplu, despre etapa îndrăgostirii, nu despre umbră.
În etapa îndrăgostirii se numește transă.
Nu glumesc.
Eu înscă mi-a Dumnezeu mințile.
Este o transă hipnotică, autoindusă,
pentru că noi ignorăm semnalele care ne arată că povestea din capul nostru nu e reală
și le păstrăm pe alea care ne confirmă povestea din capul nostru.
O facem toți.
Pentru că balaurul lui se potrivește cu balaura mea.
Și pentru că balaurii noștri să înțeleg și zic "Bă, vezi că o să îți fac, o să îți dau și eu, stai liniștit, bă, hai să-i...
o dăm, o dăm, hai să-i apropiem pe ăștia,
că nu ne vedem în 2 ani." Gen.
Până la 2 ani ne odihnim, mai ta în Hawaii, nu ne vedem.
Dar peste 2 ani să vezi ce îți dau. Și eu, f*tu, știi? Așa vorbesc ei.
Aia e etapa îndrăgostirii.
Care are ca singur scop apropierea unor persoane care au decrescut și evoluat împreună.
Sau una de la cealaltă? Nu știu.
Dar nu e despre proiectarea luminii. Nu.
E despre ignorarea întunericului.
Dacă ai să fiu sincer.
Stați un pic. Ajun la tine.
Asta nu înseamnă că e greșit că ne îndrăgostim.
Este una din cele mai frumoase stări din lume.
Serios.
Da, după aia...
Stai un pic, că există inclusiv, la un nivel al maturității mai încolo, a relaționale,
reîndrăgostirea de aceeași persoană.
Este un lucru atât de rar întâlnit, dar posibil.
Se numește în psihologie reromantizare și este posibilă.
Doar că e nevoie pentru asta de un proces de evoluție, vindecare, creștere personală și emuțională
și, de cele mai multe ori, din experiența mea cel puțin, de rescrierea regulilor.
Da, rescriem, ok, renegociem, gen.
Și asta a sumat conștient și matur.
Refinanțare, zice Vasile, excellent!
Și eu, mersi frumos!
Emilia?
O, e prea reprezintă?
Sigur, absolut, absolut.
Nu mereu, dar e preferabil.
Întrebare întrebătoare.
Ca tot cuplul...
Mama, fi var cuplul sa va fie, pa nu face...
...sa dar acolo e...
Pai nu facem noi master doar pe cuplul, ce bun...
...da...
In momentul...
Cum? Ca asta e cea mai mare durere a societatii pentru ca
este cea mai falsa valoare.
Si cea mare iluzie.
In momentul in care alegi impotriva tiparului, deci il ai
pe animal in fata...
Da.
Vezi că este...
și nu știu...
Nu te atrage nici fizic,
în niciun fel.
Și te duci către el
pentru că tu conștientizezi
că ai ceva de rezolva la tine.
Unde știi asta?
Păi așa îți propui tu în mintea ta, nu eu despre mine.
Mănică, ai găsit o scuză.
Da.
Nu ești genul meu, dar s-ar putea să te răzulvă un brăcut
ien, așa că...
Asta e o scuză.
Dacă e o scuză sau o justificare.
Păi depinde, stai un pic.
Îmi trebuie concret, vorbești foarte vag.
Eu am mintat în jocul tău, dar vorbești vag acum.
Nu e despre mine și încerc totuși să ofer niște...
De fapt, să-mi clarific eu niște chestii ca să ofer sprig
ini.
Ce mă întreb?
Te întreb în momentul în care mie nu-mi place de tine.
Și nu-mi place.
Da.
Și totuși vin să avem o relație sau sunt curioasă să te
descupl.
Dă cuplu?
Dă cuplul de sex și de ale alea.
Stai un pic.
Nu pune egal între sex și cuplul.
Majoritatea cuplului sexu al dispărut, așa că...
Este o...
Jignire să folosești cuvântul sex
vorbind despre cupluri peste 5-6 ani.
Hai să nu exagerăm.
Hai să ne întoarcem un pic la realitate.
Acum, fără glumă, sex nu e egalul relației.
Da.
Iubirea nu e egal sex. Iubirea poate implica sexul, sexul
nu implica iubirea. Neaparat.
Și atunci ce mă întreb, de fapt?
Te întreb dacă în momentul în care ție nu-ți place de cel
din fața ta și alegi curios să-l cunoști.
Până aici n-am nimic împotrivă, dar nu înțeleg de ce ai fi
curios de ceva ce nu-ți place intim.
Nu am zis intim.
Nu am zis intim.
Păi ai zis sex, scuze-mă. Pentru mine, uneori, sexul intim.
Păi cunoști și sexual că...
Păi de la 2 în sus, numai intim.
Dacă v-ați vedea fețele în subă, băbată mama!
Ați făcut...
Va dat...
Deci, bă, e modul meu preferat din Master, asta, vă jur.
Așa mă joc, doamne ferește!
Vasta creirașului!
Te rog!
Păi, mă trec să uităm.
Dar întreabă... Deci, la modul serios acum, de ce ai vrea
să fii curioasă, intim, dacă vorbim de sexualitate, de o
persoană pe care nu o place?
Deci cunoașterea, pentru mine cel puțin, pe harta mea...
Cunoașterea, ai spus?
Da, cunoașterea celui la...
Ok
Da? Reprezintă caracter, personalitate, dar și sexul
Da, sigur
Pentru că dacă nu există compatibilitate, sexuală
Suntem de acord complet
Așa
Complet de acord
Ok, deci...
Și totuși dacă nu îl placi, o placi pe cealaltă
Așa
Din start este o mare incompatibilitate
Ok
Nu?
Chiar dacă tu ai ca și scop
Da?
Să îți contrazi și etiparul
Păi, stai mă un pic. Deci o duci în foarte multe nuanțe.
E nuanțată, da.
Da, dar nu înțeleg ce vrei, mă întreb de fapt.
Dacă tu din start ai o repulsie față de o persoană, corpul
tău va refuza să cunoască acea persoană intimă în orice fel
, emoțional sau sex.
Da sau nu?
De ce ai face asta?
Ca o provocare sau ca ce?
Nu e greșit, nu mă înțeleg ce e greșit.
Eu nu înțeleg ce tu încerc să înțelegi, doar îți spun că d
acă ai pus din start condiția,
dacă ai pus din start condiția, nu îmi place, nu știu ce
mai căută acolo.
Asta e ce calități care îi plac, adică este protector, că
plătește factura la restaurant.
Da, am înțeles, da. Beneficii.
Sunt de acord cu asta.
Dar fără atracție.
În același timp, dacă vorbim de fără atracție, amă-n doi ș
tim și știți toți cei mai maturi, că la un moment dat atracț
ia inițială nu există, dar să pară după aia.
Că se construiește, când cunoști persoana în timp, apar niș
te hărăți să întâlnesc balaurii noștri mai bine.
Și stai, am crezut că ești altfel.
Deci aș dorește sparkling, și nu-l are.
Da.
Unere din cele mai longevii, Cristina, unele din cele mai
longevii relații din lume sunt cele care, în ceea ce pun,
au fost cântei.
Ok. Ca să știți.
Mulțumesc mult. Deci cumva până la urmă am ajuns la final.
Doar îți spun că scânteia nu garantează relația de substanț
ă și de termen lung împlinitoare.
Lipsa scânteiei nu garantează plictiseala sau incompatibil
itatea.
Ci din contra. Să ar putea unor să fie mai stabilă decât...
Sunt relații foarte pasionale care sunt între persoane
incompatibile din multe puncte de vedere,
care insistă să steam preuna în timp ce își fac rău, dar
sunt foarte pasionale.
și există mai multe decât vă imaginați.
Și corelație compatibilă cu o persoană compatibilă în valor
,
convingeri și comportamente și direcții și ce vrei să
construiești,
nu o să simți cântei.
Și nu o să vă dau că n-am dreptul conform contractului,
a fost un workshop, cei care poate vă lamentiți, acum vreun
an, jumate sau doi,
cu Paul Oltianu, când am vorbit, am fost în studiu la
Valentin,
cu Paul Oltianu în care am vorbit despre pasiune și compat
ibilitate.
Și omul a vorbit despre neuroștiința, pasiunii și neuroști
ința compatibilității,
că e mai importantă compatibilitatea decât pasiune.
Și atunci, la început, ca să închei că nu mai avem mult tim
p,
nu contează. Literalmente, la început, nu contează.
Pentru că s-ar putea să fie deznamăgită din ciuda sparkling
ului,
sau s-ar putea să fie surprinsă din ciuda lipseiului.
Are sens?
Ok. Bine.
Vreau să dau și ultimile două etape doar ca să ne apropiem
de pauză și după aia mai stăm la întrebări dacă vreți.
Următoarea treapă de ce este negație, proiectie, încep să
proiectez, văd pe alții, mă inervează la alții constant.
Văd numai oameni arăganți, oameni răi, oameni fără suflet,
oameni reci, narcisici, egoiști, cum vreți voi.
Văd constant, mă deranjează oamenii. Într-un proces de ed
ucație în care lucrez cu mine, mă duc la cursuri, aflu că
există umbră,
încep să înțeleg machinismul de proiectie, ajung într-un
punct,
cum țineți cu Matei, în care ajung să înțeleg că ce fac de
fapt este proiectie
și că ce proiectez pe alții e despre mine și intru în etapa
de acceptare.
Acceptare a ceea ce proiectez pe alții că este parte din
mine.
Acceptarea este pregătită de o altă etapă care nu e neapă
rat oficială.
Dar nu există, astea ce vă zic eu acum, sunt extrațe din ce
am înțeles eu.
Nu știu dacă vor apărea vreodată bângvăcarte sau cred că
sunt,
dar nu de acolo vin, le dau din experiența mea.
Mai este o etapă primă, trei primi.
Și una în care acum sunteți voi, mulți dintre voi,
Recunoaștere.
Da, înainte de acceptare.
Recunosc că am în mine ceea ce proiectez pe tine, dar nu-mi
convine.
Mă rog, doi prim.
Iartați-mă eu și matematică, Sigtir.
Doi primă, bine, ai că schimbă aicea, gata mă.
Să ceartă proceduralii cu mine.
Ia mă, doi prim.
Văd în tine ce am în mine, înțeleg ce se întâmplă, dar nu-
mi convine.
Văd în tine ce am în mine, înțeleg ce se întâmplă, dar nu-
mi convine.
E prima oară când fac rim asta.
Mamă, ce tare sunt!
Meee!
Nu înseamnă că am acceptat.
Înseamnă că recunosc că e despre mine și mă inervează că nu
știu să fac asta.
Și apare un conflict interior între
Te-aș criticat, dar știu că-i despre mine, dar nu-mi conv
ine
Și eu ce fac cu asta acum?
Are sens? De-aia am introdus această etapă
Cu etapa asta ce faci? Ideal, mergi la terapeut
Vi la cursul modul 1 Master Energy sau în tabăra călătoria
erouălui
Unde facem fix asta, făceam
Este o etapă care poate să dureze, din nou, o recunoașterea
Nu-mi convine, înțeleg că sunt și eu cu atine furios și...
Dar nu-mi place să zic despre mine asta.
Că eu sunt perfect.
Eu sunt geras.
Cu cât mai mult lucrez cu tine,
cu cât mai mult îți pun întrebări care nu vrei să-ți le pun
ă nimeni,
cu cât mai sincer ești cu tine,
și vindeci din tine
partea care nu vrea să recunoască că și ea se înșeală,
și el se înșeală, adică tu i-a,
Vei ajunge în etapa de... ok, nu doar recunosc că și eu
sunt ca tine, uneori, evident, nu mereu, dar și accept.
Când accepti, se face liniște. Este etapa în care zicea Ion
u-Smeai de vreme, nu mă dranjează alți.
Accept că sunt și eu arrogant. Buf, dispar arroganti.
Accept că și eu sunt nesimțit.
Dispar nesimțiți.
Îi vezi, dar nu te mai agață.
Accept că și eu sunt poate lacom sau unul în ce fel.
Nu mai judec.
Este etapa în care scade presiunea și conflictul aproape de
minim.
Și este etapa în care de ce unul dori începe procesul de
autovalorizare sau de iubire de sine.
Pot să mă accept așa cum sunt, fără să mă compar cu vreun
standard conform căruia sunt greșit.
Și este etapa cea mai valoroasă, până acum.
Mai este una, dar nu este obligatorie.
Dacă ajungem până în etapa asta, este suficient pentru
majoritatea oamenilor.
Și mai este o etapă.
Transmutare.
Sau...valorificare a umbrei.
Transmutare sau valorificare a umbrei?
Transmotoarea sau valorificarea umbră înseamnă
folosesc acea parte din mine care până acum am reprimat-o
și am acuzat-o în altcineva,
într-un context în favoarea mea.
Ce am criticat la mine, proiectând pe alții,
acum folosesc în viața mea
într-un context potrivit
în favoarea mea.
Și ăsta este ciclul complet al
umbră, proiectie, negare, recunoaștere, acceptare, transmut
are.
Face sens!
De ce am insista să vă dau și să le discutăm și să le
explicăm?
Pentru că în momentul în care de azi încolo vei avea orice
fel de context sau situație în care te râcăie ceva.
Poți să îți pun întrebarea oare în ce etapă sunt.
Da eu nu sunt asa. BAM! Unul.
Bă!
Vor apăra din ce în ce mai mulți. Cu cât mai mult negi că e
ști, vor apăra din ce în ce... O să-i vezi peste tot.
Da eu nu sunt asa. Bă, dar sunt prea mulți din nu sunt asa.
Etapa proiectie.
În momentul în care începi să zici, da mă, uneori sunt așa.
Aie, ce să faci, oameni suntem.
Aie.
Înseamnă că ai acceptat, înseamnă că ai început să te rec
unoști în alți.
Este o etapă în care tot scade presiunea un pic,
dar nu e etapa în care te-ai împăcat cu partea din tine,
care este așa.
Etapa în care te accepti, este etapa în care îți cade și
mai mult presiunea.
Și etapa finală, transmutarea sau valorizarea, este etapa
în care vă spuneam eu
că umbra este cel mai bun și mai fidel și loial aliat al
nostru.
Așa se manifestă, începe să ne servească,
unde până mai devreme noi o băteam cu biciul.
Dacă ar fi să mă duc în direcția călătoriei răului despre
care vom vorbi de-a lungul master-ului,
Dragonul devine aliatul tău în etapa asta de transmotoare-
valorizare, în care începi să-i vezi valoarea umbrei.
Stai un pic, tu ai potențial să-mi faci bine.
Contextual potrivit, nu mereu, dar tu ai potențial să-mi
faci bine.
Dacă ar fi să mă duc în direcția cărătoreolor, i-ar spune
că umbra simte pentru tine cea mai mare iubire pe care te
poți imagina vreodată.
Umbra pentru tine. Simte cea mai înaltă iubire pe care te
poți concepe imagina.
Doar ca, ca sa fie pana la capat
Si sa meriti acest proces, tu o urasti
Asa incepe, tu o urasti, nu vreau, nu exista sa fiu
Nu doamne, te vorbesti
Da, da, in momentul in care iti imbarstisesc umbra
Si nu doar o accepti, zici, e perfect ca sunt asa
Ce bine că sunt așa!
Nu mă recunosc că sunt așa, nu mă accept că sunt așa.
E puu, e numai bine că sunt așa.
Ce bine că sunt așa!
Întreaga viață pe acel palier se transformă
și devin magiciană.
Și o să vorbim despre arheticurile
de transiție se numesc
modul următor sau modul trei
în funcție de cum ne încadrăm cu
tematica. Cum vi se pare?
Are sens?
Sper că am reușit
Să o explic, e un concept abstract.
Să o explic pe procedură și pe criterii.
Și după pauză vom face și câteva exerciții.
Pauza este o oră și 20 sau o oră jumate?
Cât vreți?
O oră jumate?
Cine vrea o oră jumate?
O oră jumate?
Cine vrea o oră și 20?
Hai, o oră și 25, fie de la noi.
La și 20 ne vedem, 3 și 20 ne vedem înapoi, vă aștep, poftă
bună!
