 Muzica
 Neata!
 Modul 1 ziua?
 Modul 3 ziua 1, ca sa-i dau palpitatiul fratele Valentin?
 Cand editeaza. Mi-a fost doar de voi, ma.
 Ce sa zice si voi acum?
 E ca aia, stii?
 Multumesc! E ca aia, stii? Te iubesc si eu.
 Cine dracu' crede cand zice, stii? Te iube si eu.
 Zi-o, sprimu' daca vrei, stii?
 Corect!
 Neata, dragilor, mi-a fost foarte dor de voi.
 Atat de dor ca la modul numarul 2 ma bateam cum ar o sa vin
 eu nu el.
 Deci, hai ma stai tu ca ma duc tot eu, hai ma stai tu, nu.
 Mi-a fost dor de voi si sunt curios cum sunteti voi. Cum a
 trecut pentru voi perioada asta de la modul 1 la modul 3?
 Cine a fost la mastermaine de asaara?
 O, multi, super tare, ce-ati facut?
 Întreb la serios, eu nu știu ce-ați făcut.
 Ați plâns?
 De ciudă sau...
 A fost de bine?
 Ok.
 Ce-ați făcut? Nu sunt curios. Chiar sunt curios ce-ați fă
cut la maștrua mea.
 Sub modalități, ok.
 Apropo, v-ați zis, Marius, că măra fiecare modul, când vine
 modul motor, facem amnezie
 și noi nu știm ce am făcut la modul anterior.
 Și avem nevoie de voi.
 Și la voi la velul...
 Și avem nevoie de voi să ne-aș zis, să aminte ce am făcut,
 cum a fost.
 Dacă au fost întrebări de orice fel, de aia vă pun întrebă
rile astea.
 V-ați jucat cu sumodaritățile, ok, perfect, super.
 Ce ați mai făcut?
 Cer cu excelenței...
 Cum a fost cer cu excelenței? V-a plăcut?
 Interesant cum funcționează.
 Și faptul că cer cu excelenței, la modul cel mai sincer,
 este unul din cele mai uzitate
 un LTNLP pe care eu încă le practic. Încă, în momentul ăsta
.
 Adică, pentru că am locuri în care sunt des, cum e acasă,
 birou, camera de filmat și așa mai departe,
 îmi ancorez spațial, prin tehnica cercului excerenței, îmi
 ancorez spațial locurile unde stau cel mai des. Are sens?
 Și tot cercul excerenței, chiar dacă e scaun. Ok? Nu trebu
ie să fie cerc.
 Poți să-i spui pătratul excedenței?
 Scaunul excedenței?
 Whatever, ce vrei tu?
 Da. Cum?
 Scaunul excedenței sale, zice.
 Ok, perfect, o să ne mai jucăm cu asta.
 Altceva, ce ați mai făcut?
 Anchorle, ok.
 Ce v-ați jucat cu anchorle?
 Cum v-ați jucat cu anchorle?
 Fără microfon, pe sărite.
 Între voi, ok.
 Ok?
 Ați făcut ancorarea?
 Ok? Și dezancorarea.
 Toată lumea știe ce e asta?
 Că văd feții rătăcite.
 Ai făcut ancorarea, dezancorarea?
 Tu în spate, nu? Ok? Cine n-a făcut mâna sus, că vreau să v
ăd statistic.
 Ok, sunteți căzăva.
 Ok.
 Știi de ce între? Pentru că, din nou, vreau să vă rea aduc
 aminte,
 La mastermind-uri, nu se predă nimic nou, dar ce am spus că
 se face?
 Se face practică, facem exerciții.
 Pentru că noi suntem într-o sală, acum n-au venit toți, sau
 n-au, unii ori nu o să vină toți, că e și sezonul de conced
ii acum,
 dar suntem peste 200 de oameni aproximativ constant.
 E foarte dificil să facem exercițiile pe care vi le propun
 sau vi le explic sau pe care facem demo, câte 200 de oameni
 în sală, are sens?
 Atunci de asta vă recomand și vă reamintesc importanța
 Mastermind-ului,
 pentru că Mastermind-ul este locul unde vă împărțim pe gru
pe mai mici, cum ați văzut și voi,
 și puteți să lucrați, uneori foarte personal și personaliz
at, cu colegii mei din echipă care fac o treabă extraordinar
ă.
 Cu ocazia asta vă rog un rând mare de aplauze pentru echipa
 noastră.
 Să simte și ei că sunt iubiți.
 Mersi frumos!
 Pentru că fac o treabă foarte, foarte bună și fără ei și
 sunt voluntari, 100% vă readuc aminte,
 Fără ei n-am putea să vă susținem un număr atât de mare și
 atât de fain.
 Că am primit feedback-uri foarte frumoase de la voi,
 și personal, și pe Facebook, și pe grup, și pe WhatsApp,
 unde m-ați dimerit,
 cu cuvinte de laul de la adresa echipei noastre.
 Și mă bucur foarte mult.
 Am o întrebare pentru voi, și acum o să vină momentul în
 care o să vă dau și microfonul.
 Ce v-ați sesizat că ați schimbat, sau s-a schimbat,
 cum e mai corect să formulez în viața voastră de când am în
ceput această călătorie?
 S-a schimbat sau ați schimbat? Care e corectă formularea?
 S-a schimbat? Ați mușcat-o.
 Ați schimbat. Pentru că vă rea aduc aminte din perspectivă
 cel puțin la mea și-a lui Marius,
 NLP-ul, noi cum îl predăm și îl înțelegem, este unealtă pe
 care dacă tu o folosești, tu schimbi.
 Tu modifici, tu ai putere. Tu îți asum consecințele unei
 alegeri.
 Nu lumea în jurul tău se schimbă. Are sens?
 Tu schimbându-te, cei din jurul tău se adaptează.
 Mai țineți minte? Premisele?
 Ce sunt premisele? Cam uitat.
 Reguli, adevăruri, convingeri, principii...
 Nu contează cum le spuneți, premisele în LP sunt un set de
 de
 hai să spunem
 convingere cel mai aproape din punctul meu de vedere
 principii sau convingere cel mai aproape, de ceea ce înseam
nă ele de fapt
 pe care le considerăm din start adevărate
 adică nu sunt contestabile, pe care după ce vrei și explic
 și voi ați fost de acord cu mine când vrei să-mi explicam
 că da, mai au sens
 nu mai sunt decontestat, corect?
 hai să le reluăm un perioad, un pic, pentru că
 m-a intrigat acum răspunsul vostru la
 S-a schimbat.
 Nu s-a schimbat nimic în jurul vostru.
 Vreau să vorbim de asta.
 Dar vreau să vă dau premisa
 care vorbește despre schimbare.
 Și anume, și îmi spuneți dacă v-am spus-o sau nu,
 dacă v-am spus-o, vreau să o
 punctăm din nou, dacă nu v-am spus.
 Știu că sunt câteva pe care le-am făcut, corect?
 Și vreau doar pe parcursul modului astăzi
 și mâine să le aducem la zi.
 Este o premisă care spune
 cea mai puternică parte dintre un sistem
 e partea cea mai
 flexibilă.
 Cea mai puternică parte dintr-un sistem e partea cea mai
 flexibilă. Ce înseamnă asta?
 În primul rând plecăm de la premisa
 că orice sistem e format din mai multe puncte, da sau nu,
 mai multe componente, corect?
 Ideea e sistem.
 Orice componentă din acest sistem, dacă se modifică sau
 este modificată, în orice sens,
 intenționat sau nu știu, din greșeală, de ceva din afara
 sau dinăuntru,
 acea componentă nu mai funcționează cum era predestinați și
 setat inițial, da sau nu?
 Acea componentă, oricât de mică,
 sau mare, nu mai funcționează.
 Și hai să-l luăm etafara unui ceas mecanic.
 Într-un ceas mecanic,
 oricât de mic ar fi o componentă,
 și știți că sunt mici, foarte mici unul de ele,
 extrem de mici,
 milimetric de mici,
 oricât de mic ar fi o componentă,
 să trezi de acord că în momentul în care ia se strică
 sau nu mai funcționează,
 sau și ia un delay de 1 millisecundă,
 se aplică în trecul ei sistemul ăsta?
 Deci, practic, cea mai mică parte în sistem, ce-a făcut?
 A influențat tot sistemul.
 Ajung la voi?
 Asta e o metaforă.
 Zic că e o chestie reală, dar fii atent că mă vreau să fol
osesc metaforică în viața noastră.
 Orice relație pe care voi o aveți în momentul ăsta, cu oric
ine,
 este un sistem.
 Pentru că sunt una
 plus una minim părți în acel sistem.
 Cu alte cuvinte, orice
 orice a conglomerat de minim două componente este un sistem
.
 Da sau nu?
 Prin urmă, are folosit metafora de la premisa de mai dev
reme
 În orice relație sunt eu angrenat vreodată, dacă eu fac o
 schimbare, este influențată ce?
 Toată relația.
 Mare sensă?
 Și ăla e momentul de din nou de putere pe care le avem fie
care dintre noi
 În momentul în care ne trezim din transa lui, el sau ea îmi
 face rău
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 Ceva de ceva.
 sistemul din care tu faci parte.
 Inclusiv,
 sa iesi din sistem.
 Uneori poate sa fie recomandat sau benefic sa spui ok,
 schimb sistemul cu alt sistem, gen orasul.
 Si va dau un exemplu personal.
 Eu am fost in sistemul de stat,
 stitiți deja despre mine asta,
 in sighetul marmati, 9 ani de zile.
 In care incercam si voiam sa fac ce fac si acum cu voi.
 Adica cursuri, coaching, bloging, aveam internet si acolo,
 eram ok.
 Bă, dar nu mergea. Am crescut mult în etapa aia, dar nu
 mergea cum voiam să mergă.
 Și am schimbat sistemul și am venit în București în 2017.
 Am plecat din Sigetul Marmații și am venit în București.
 Mi s-au schimbat complet rezultatele, deși eu făceam acelaș
i lucru.
 Ce s-a schimbat în realitate?
 Mediu meu. Sistemul din care eu fac parte.
 Cine l-a schimbat?
 Eu. Bă, are sens?
 Aveți o putere mai mare decât puteți să vă imaginați, prin
 faptul că voi puteți să faceți schimbări la voi, în propri
ile voastre
 sisteme din care faceți partea atenție, o să vorbim despre
 asta, să se mâini într-un mod ecologic.
 Ecologic înseamnă nu făcând rău altul om din acel sistem.
 Asta nu e ok, nu e acceptabil.
 Dar pot să fac schimbări în orice sistem sunt eu, astfel în
cât mie să-mi fie bine, iar restul sistemului să aleagă dacă
 s-adaptează sau nu.
 Treaba lor.
 Dar nu cu răutate, agresivitate și in your face,
 motherfucker,
 că eu fac ce vreau, nu cu aia.
 Ci e nevoie să fac eu pentru mine, pentru că mie mi-e bine
 și pentru că mi-asung responsabilitatea pentru viața mea.
 Vă spunem că cea mai mare valoarea mea personală,
 una din cele mai mare, dar cred că e cea mai mare, ca să f
iu flexibil,
 este libertatea.
 La alții e familia.
 Și respect asta.
 Vă dau și corolarul?
 La foarte mulți e libertatea, dar zic că e familia.
 Pentru că le-ai frică să recunoască și să zică, bă, în real
itate...
 Libertatea îi păprime... Dar sună bine familia, nu-i așa?
 Primești o mână pe cap de la preo și zici, doamne, ajută!
 Dar nu-i greșit să ai alte valori pe primul loc,
 afara de valoarea familiei sau credinței. Are sens?
 E doar a ta, oricări ar fi. La mine e libertate.
 În baza valorii mele de libertate, că aici vreau să ajung,
 am conștientizat ca să fac schimbării în viața mea
 pe care mi-e doresc foarte mult, că libertatea asumată
 vine cu foarte multă responsabilitatea asumată.
 Responsabilitatea consecințelor
 pe care
 e nevoie să le conștientizez când apar sau să le anticipez
 înainte,
 în baza legilor pe care le fac eu. Unde?
 În propriul meu sistem. V-am pierdut?
 pentru oamenii care vor să fie liberi, asta încerc să spun,
 și care cred,
 și crede spre ei că, bă, valoarea mei e libertatea,
 doar trag-ul, nu știu, vreau să aduc la fileu,
 faptul că e nevoie să ne asumăm
 și responsabilitatea.
 Și de ce vă zic asta? Foarte mulțumesc să rămânăți, mulț
umesc, simă.
 Foarte mulți oameni, vorbind de România,
 vor să fie liber, să trăiască liber, vor independență
 financiară,
 vor independență emoțională, vor
 să trăiască când vor ei și să culce când vor ei,
 cu cine vor ei
 dar fără să aibă responsabilitatea consecințelor care decor
ă din aceste decizii, da sau nu?
 Unul din motivele pentru care noi nu suntem libe sau nu tră
im libele este pentru că ne este frică de responsabilitate,
 nu pentru că nu ne asumăm.
 Știm că trebuie să ne asumăm, intuiția ne spune asta, bunul
 simț ne spune asta, dar nu vrem asta.
 Și atunci rămânem dependenți într-un sistem
 ca să nu ne confluntăm cu frica asumării de responsabil
itate.
 Ajunge la voi. V-am luat plătare de dimiață?
 Bun.
 Și atunci, revenind la premisa asta,
 cea mai flexibilă parte dintr-un sistem influențează tot
 sistemul.
 Întrebarea pentru tine,
 oricine ai fi, oricum te-ar chema, în orice provocare.
 Notează-ți sau țină minte, nu mă interesează.
 În care sistem mi-aș dori eu să apară cele mai mari schimbă
ri în viața mea?
 În care sistem de care fac eu parte, în mod evident?
 Mi-aș dori să apară cele mai faine, mari schimbări, difer
ite schimbări în viața mea?
 Pentru că îți spuneam, ai sistem de cuplu, ai sistem
 profesional, ai sistem relațional, ai sistem de familie, a
ia care te-a crescut,
 și ai sistem de familie, aia pe care ai construit-o, dacă
 ai construit-o și a fost pentru tine, în orice sens, un sc
op.
 În care din sisteme îmi doresc să apară cea mai mare schimb
ări în viața mea?
 Care sunt schimbările alea pe care aș vrea să le trăiesc în
 sistemul acesta?
 Ce mă împiedică să fac eu aceste schimbări?
 Nu trebuie să-mi răspunzi, nu te voi întreba nimic niciodat
ă, este exercițul de autoreflexie.
 Ce mă împiedică să fac aceste schimbări?
 Care sunt consecințele? Posibile?
 Sau probabil? Și o să facem imediat diferența asta.
 care pot să apară în raport cu ceea ce îmi doresc eu să se
 schimb în sistemul meu?
 Care sunt aceste consecințe care pot să apară în urma acest
or schimbări pe care mi-le doresc?
 Și acum țin-te bine, ultimile două.
 Sunt pregătiri să-mi asum responsabilitatea pentru aceste
 consecințe?
 Possibile, probabil?
 Sunt pregătis să-mi asum responsabilitatea pentru aceste
 consecințe?
 Possibile, probabil?
 Și dacă zici nu, este unul din rarele momente de sincer
itate pe care noi oamenii ar trebui să le avem cu noi înșine
.
 Îmi treabă o colegă în față și dacă zic nu,
 e de bine, măcar știi unde stai și nu mai ai dreptul să dai
 vina pe ciolacul.
 Da, e la PSD, hua, de acord.
 Dar nu ele devin pentru calitatea vieții noastre,
 el și restul doar pot s-o influențeze până la un punct.
 De la un punct încolo, noi avem o putere foarte mare
 personală.
 Cum ar fi? Pleci din țară.
 E gestul suprem de control.
 Nu recomand.
 Opinia mea personală este că se trăiește și se poate trăi
 foarte bine și din ce în ce mai bine în România,
 România doar cu convingeri diferite și cu abilități
 diferite și cu strategie diferite.
 Asta e opinia mea și despre asta o să vorbim asta și mâine.
 Adică nu sunt mi-împare rău că oamenii trebuie să plece din
 România.
 Am luat și eu în calcul asta, dar nu din punct al economiei
 ci din
 punct al mediului. Vreau munte și mare foarte aproape una
 de altă.
 Gen Sicilia sau nu știu, Croația.
 Dar nu economic sau...
 Mi-ar plăcea, cred, visez că poate la un moment dat o să mă
 mut pe
 malu mării, că-mi place foarte mult Italia personal.
 Dar nu din motive economice aș pleca.
 Mie doare că trebuie să plecăm.
 Mulți dintre noi au plecat din motiv.
 Sau mulți dintre voi poate să te-ați plecați, că unii sunt
 veniti în afară țării.
 Însă, convingerea mea personală este că în România se poate
 trăi bine și foarte bine,
 la nivel de prosperitate și independență financiară,
 cu convingere diferite, abilitățile diferite și strategia
 diferită și cu asumarea responsabilității pentru procesul
 necesar să ajungi acolo.
 Dar asta e o discuție pe care nu avem la cafea la spriț, la
...
 Nu?
 Că la spriț la cafea dăm vină pe ciolacul și pe sistem.
 Și pe io...
 Hanis și pe...
 Și merită, nu mă înțelegeți greșit.
 Nu avem pe cine alege din punctul meu de vedere, adică nu
 are rost să o ardem, știi?
 Suntem de 30 de ani în postura în care alegem cei mai rău.
 Cei mai puțini rău.
 Ăsta e votul constant.
 Puțini oameni aleg...
 Ah, cred în... Nu.
 Să nu iasă ăla.
 Ăla e votul nostru, da sau nu?
 Și fim sinceri.
 că nu ia să îl ală.
 Așa căștiga Teohannis în a doua,
 așa căștiga Teohannis în prima,
 a fost anti-ponta, anti...
 cum mă cheamă păduce sa aia, că nu mai știu.
 Revenind,
 care era ultima întrebare la care ați măzut?
 Sunt pregătit să-mi asum responsabilitatea
 pentru consecințele
 ci-acum ultima?
 Care e lucru care mă sperie
 și de care mi-e frică, de fapt,
 în realitate?
 de care poate nici în fața mea.
 Nu vreau să vorbesc și să recunosc sincer.
 Care e lucrul de care mi-e frică și care mă sperie în real
itate
 pentru a face aceste schimbări, pentru a le influența,
 pentru a mă asuma responsabilitatea?
 Consecințe sau frică de care nici măcar în fața mea
 nu sunt încă pregătit să vorbesc, să recunosc,
 să detaliiez.
 Și asta este întrebarea
 de care teoretic, în varenta ideală,
 ar fi bine să n-ai nevoie de nimeni să te opună.
 Și să te opui tu singur în propriu tău imperiu interior,
 că ai un imperiu,
 nu ai o lume.
 Ai un imperiu interior.
 Cu alte cuvinte,
 fi tu cel care își pune cele mai grele întrebări.
 Fii tu cel care își pune cele mai grele întrebări, și dacă
 nu știi să-ți pui întrebări, e perfect regulă, dute la cine
va care poate să-ți pune întrebări.
 Coaching-ul este arta de a pune întrebări fără să fii
 directiv. Asta e definiția mea personală. Și o să o facem
 la curs.
 Coaching-ul este arta de a pune întrebări fără să fii
 directiv, adică fără să spui omului ce să facă, doar să-i
 pui întrebări și el să-și dea răspunsul și să...
 Aleagă!
 Psihoterapia este o combinație între întrebări și directiv.
 Și e perfect în regula asta să fie așa.
 Deci alegeți tu varianta prin care vrei. Dacă poți să spui
ți singur întrebări, perfect.
 Nu poți, du-te la un prieten. Nu poți la un prieten, du-te
 la cineva din echipă.
 Nu rezonezi sau nu poți, sau din orice motiv nu vrei, du-te
 la un terapeut sau un coach foarte bun.
 Și aici trebuie să fac un asterisc, la știți, deja v-am mai
 spus.
 Nu tot coachii și terapeutii sunt la fel.
 Din păcate, trebuie să o recunoaști.
 Din păcate, este o puzderie de coachii și coachiuleți din
 toate direcții care se numesc coachii și coachiuleți doar
 pentru că au deciției,
 nu pentru că au vreo formare sau vreo experiență, dar înțe
leg, pentru că nu e reglementat.
 Însă sunt și foarte mulți coachi buni, excelenți în ceea ce
 fac.
 Și, de obicei, nu sunt foarte vocale, pentru că au deja un
 lanț de clienți, nu am nevoie să fie păstă tot.
 La fel și terapeutii, numele de psihologi sau psihoterapeut
i nu îi face în mod automat bun din ceea ce fac.
 Sunt foarte mulți psihologi sau psihoterapeuti care nu au
 abilități pe care voi le aveți deja.
 Știți care e aia?
 Sau ar trebui să o aveți ca să fiu...
 Răportul.
 Mai aștii ce e răportul?
 Cine a exersat răportul?
 Conștient.
 Perfect.
 Cui nu i-a ieșit?
 Bravo! Asta e sinceritatea.
 Bravo.
 Foarte mulți coachii terapeuti nu știu, minim,
 nu că nu știu, nu știu că există nuținea asta.
 Foarte mulți coachii terapeuti nu știu ce sale sunt modalit
ăți.
 Am fost de față la o discuție când un psihoterapeut cu
 experiență de 7-8 ani de zile
 i-a spus unui client care a sunat.
 Deci eu eram de față la masă, gen, la sunat.
 Și am auzit fără să vreau că era la masă și i-am spus vrei
 să mă redisă plăți și a zis nu stai.
 Și-a văzut la telefon cu clientul, că eu nu știam cu cine
 vorbesc și nici un păsa.
 Dar i-a zis la un moment dat,
 pentru provocarea asta sunt minim undeva nevoie la 18 ședin
țe, nu știu, 20 ședințe.
 Și eram... bitch, please?
 Nu știam despre ce-ai vorba, I give you that.
 După aia am aflat că era ceva cu insomnicu, nu știu.
 Nu cu insomnicu...
 Pobie, chiar cu... Înfine, irrelevant.
 Ba da să pui un 18 ședințe minim
 pentru provocări care din experiența mea personală
 și atenție nu este totală și nu nu mai am dreptate
 dar din experiența mea personală
 Dacă ai o conexiune foarte bună cu omul, îl poți sprijini
 să rezolvi îndevană în 4-5 întâlniri
 pentru mine mi se pare exagerare
 Și sunt terapeuti și psioterapeuti care rezolvă și sprijină
 clientul
 în 4-5-6 întâlniri să ajungă la o concluzie la modul de
 da mă, uite, progres, are sens?
 Din urmare, griji la asta. Deci nu tot sunt la fel, dar
 sunt foarte mulți excelenți.
 Din fericire din ce în ce mai mulți coachi și psihologi
 sunt din ce în ce mai buni și pregătiți.
 Special generația tânără, asta îmi seamnă 35-40 de ani,
 sunt din ce în ce mai bine pregătiți și mă bucur foarte.
 Eu un sum învăț de la ei. Adică eu un sum merg în formări ț
inute de astfel de psihologi și sunt fascina de lucruri pe
 care nu știam și mă bucur că-s lucruri pe care nu știam.
 Închidem paranteză. Are sensa asta cu responsabilitatea și
 libertatea?
 Mă așa de unde am plecat, dar m-ați provocat, nu știu care
 m-a provocat cu asta și am vrut să clarificăm, pentru că de
 foarte multe ori și în mesajele pe care le primim și, nu șt
iu, de la premise.
 Cum? S-a schimbat ceva, da. Așa, bravă.
 Mi-ați pus că v-am provocat să-mi spuneți, s-a schimbat ce
va în viața voastră versus ați schimbat și o parte ați picat
ă în s-a schimbat.
 Mâna sus, cine este de acord sau poate să susțin la nivel
 de, hmm, nu m-am gândit dar cred că e așa, chiar dacă nu te
-ai gândit până acum,
 cumva oamenii din jurul tău
 sunt mai ușor, mai flexibil și comun și mai ușor cu ei.
 Cine poate să zic asta?
 Ok, mâna jos. Credeți că ei au schimbat ceva?
 N-au făcut ei nimic.
 Nimic, oamenii din jurul vostru nu schimbă nimic la ei.
 Ei sunt doar parte din sistemul din care și voi faceți
 parte
 și voi, făcând mici schimbări inclusiv la nivel subconșt
ient de care nu ești conștient,
 s-a schimbat ceva în sistem. Da sau nu?
 Într-un sistem în care tu te raportezi cu mai mult încred
ere în tine,
 și mai relaxat, și mai detașat de rezultate,
 acolo unde înainte erai anxios, stresat, încordat,
 sistemul s-a adaptat după noua ta atitudine de relaxare,
 detașare și încredere în tine. Da sau nu?
 Fără să faci asta în mod conștient. Iar aceste schimbări
 sunt o consecință a unor decizii, revelații, vindecări, în
 orice sens, adică a unor prelucrări,
 a unor schimbări de convingeri inclusiv, pe care tu le-ai
 prelucrat la tine fără nicio legătură cu nimeni.
 Și mă bucur pentru asta. Cine vrea să îmi spună câteva cuv
inte, adică pe scurt, de ce s-a întâmplat în viața voastră?
 Sunt curios, eu, că nu ne-am văzut la modul 1. De când nu
 ne-am văzut? E modul 3.
 Ce zice lumea despre voi? Te rog, uite-n spate, mersi mult,
 Daniela.
 Ce zice lumea despre voi? Ce observati voi in viata voastra
?
 Te rog, numele, te rog.
 Aura.
 Buna, Aura.
 Sincer, mie si mie frica sa vorbesc in public.
 E bine pentru ca deja ai facut-o si s-a inchiat discutia. E
 bine deja.
 Si vreau sa iti multumesc.
 Multumesc, atat de bun sunt cand incep asta.
 Dupa modul 1 nu mai fumez.
 Bravo!
 Bravo! Dar eu nu imi rog de ca amintea, noi am lucrat pe
 fumat la modul 1, nu?
 Nu, doar ai spus tu ceva.
 Am spus eu ceva? Vrei sa retrag?
 Nu!
 Deci, ai spus tu de ca te-ai lasat de fumat si ti-ai luat p
achetul si te uitai si ziceai, ma, dar de ce sa fumez? Ce
 simt?
 Bravo!
 Exact același lucru am facut si eu.
 Te admiri și te îți mulțumesc pentru împărtășire, să știi
 că la modul acum vorbind cadoi foști fumători,
 este un moment rar în care oamenii pot să-și exerseze asum
area responsabilității viețelor.
 Și mi-a mai fost poftă, adică așa.
 E ok, e perfect în regulă.
 Și am mers cu pachetul.
 Alea-s momentele de putere în care simți că ți-e poftă, șt
ii că ai țigară la îndemână și decizi să nu o faci.
 A fost la mare, visul meu întotdeauna a fost să beau un ca
ppuccino și să fumeze o țigare pe malu mării.
 Am fost la mare, am băut cappuccino, dar am fumat.
 Bravo, super tare, excelent, excelent.
 Mulțumesc, Aura, mersi mult și bravo pentru curat și asum
are de responsabilitate.
 Ironic, ironic, cele mai des întâlnite schimbări pe care o
amenii le fac pe termen scurt
 sunt cele de sănătate, cum sunt astea, sau de vicii, cum
 este cel de fumat, sau mâncat zahăr.
 Nu înțeleg de ce, că noi nu lucrăm pe asta.
 Adică mă intrigă.
 La aproape fiecare generație au fost persoane care de la
 modul 1 sau 2 încolo
 au făcut transformări destul de mari, de la greutate pierd
ută, la care au renunțat.
 Eu recomandam aici să pierzi în greutate,
 ci să câștigi în sănătate.
 Subconștientul nu vrea să pierdă.
 Pentru că dacă pierde, este ce?
 Pe recall, corect?
 Pierderea.
 Vreau să slăbesc, sau în englez, I wanna lose weight.
 Lose weight. Vreau să pierd greutate.
 Mă urmănești până aici?
 Puterea cuvintele, ce am văzut la modul 1-1.
 Dar dacă schimb cuvintele și spui bă, nu vreau să slăbesc
 sau să pierd în greutate, sau să scad în greutate, vreau să
 câștig sănătate.
 Sau să câștig calitatea somnului.
 Știi cât de bine dorm când scad la 2-3-4 chile, dacă ai
 provocarea asta?
 Disparesc forăitul și apare o dictna pentru că creierul să
 oxygeneză altfel.
 altfel. Doar atât, doar un pic desunflat.
 Și poate să fie apă, nu trebuie finea pe la grăsime.
 Apă în sensul că renunț la apă, că avem retențe de apă din
 modul în care ne alimentăm.
 Și eu nu sunt un apostol ală, nu sunt modelul în sensul ă
sta, doar știu despre asta.
 Și am făcut schimbări în viața mea de multe ori și am văzut
 consecințele.
 Mersi, Aura, excelent.
 Altcineva, te răgute acolo în spate, doamna Blondă.
 Mulțumesc, Daniana.
 Bună, Horia. Sunt Gabriela.
 Dacă îți aduce aminte, la primul modul am venit la tine
 foarte stresată cu problema copilului meu adolescent,
 care este clasa a noua și a început datorită sau din cauza
 anturajului să fumeze.
 Am avut toate discuțiile din lume cu el, să-l fac să înțele
agă.
 Am înțeles că nu trebuie să pun presiune, nici n-ar fi func
ționat.
 Și într-o doară, după ce am discutat cu tine și după ce ne-
ai și povestit experiența ta ca să completezi, ce a zis și
 colegul meu, Aura,
 i-am spus chestia asta. I-am spus, uite, să nu ajungi la
 dependență, încearcă o zi să dai pauză, să nu fumezi în fie
care zi și așa mai departe.
 Și i-am povestit, zică, uite, dacă vrei să faci un exerciț
iu de voință, stai cu țigările lângă tine, vezi-le, dar dacă
-ți vine poftă să fumezi, încearcă să nu fumezi să mai ia mâ
ni.
 Și am lăsat-o așa.
 Și am avut surpriza chiar acum 2-3 zile să îmi spună
 mama, știi ce mi-ai spus tu atunci cu exercițiu de voință?
 Știi ce am făcut ieri, mai mult decât atât?
 Am luat o țigară și am stat cu ea amestecat-o și nu am fum
at-o.
 Amestecat-o?
 Da, a stat așa cu ea.
 Ok.
 Că capul meu s-a dus în filme western,
 când ea amestecă frunze de tutun.
 Și eram... Ce-a făcut?
 Am mers de cață.
 Nu, nu, nu. Doar a ținut-o așa între buze și nu a fumat-o p
ână la urmă.
 Și a fost exercițiul lui de voință și m-a bucurat foarte
 tare.
 Super tare.
 Iar în ceea ce mă privește legat de întrebarea ta,
 chiar simt cam mult mai multă încredere în mine.
 Și așa cum am afirma și aseară după Masterclass,
 Acum îmi dau seama și am încredere că eu sunt singura care
 își crează propriile oportunități,
 iar ieri sunt foarte entuziasmată încă mi-e așa să recunosc
 și față de mine.
 Am făcut un gest de curaj de a aborda o persoană pe care
 altă dată nu aș fi avut curajul să o abordez într-o situaț
ie profesională.
 E excelent! Și care a fost rezultatul? Emocional sau
 concret?
 Excele, nici nu am avut timp să procesez, sincer.
 Pentru că a fost wow, era ceva ce îmi doream de foarte mult
 timp,
 a fost o conjunctură extraordinară și am zis, nu pot să
 ratez.
 Adică persoana pe care mi-o doream să o abordez de acum un
 an, era lângă mine la masă.
 Și am aflat întâmplător, mă rog, cineva care stă în străină
tate.
 Și am avut curajul să mă duc să zic, uite, am vrut să dau
 un mail și nu l-am dat nici până acum.
 Și am făcut această conexiune.
 Ce crezi că ai avut în plus față de momentele în care n-ai
 făcut asta?
 Sau ce ai făcut diferit?
 Cu siguranță m-a ajutat toată povestea asta legat de a crea
 raport.
 Mi-am depășit această convingere că pot să stau de vorbă cu
 orice om și să nu mă respingă.
 Sau, ok, să îmi depășesc această frică de respingere, ok, ș
tii ce poate să facă?
 să nu aibă timp, să nu mă asculte, să zică
 ok, n-am chefa cum s-au, ok, dă-mi un mail și
 vede-mi vorbi. Din potrivă, am
 descoperit o persoană foarte civilizată,
 foarte deschisă și chiar încântată de faptul că
 i-am spus, uite, am vrut să
 aplic la povestea respectivă de acum un an.
 A fost foarte interesant, să te-am zis, încă nu reușesc să
 puțințez.
 Deci, practic, dacă ar fi să te duc așa cu finețe și să te
 provoc un pic,
 Nu trebuie. Deci nu pierzi puncte daca nu stii.
 Ce premisa ti s-a revelat tie ca s-a aplicat in situatia ta
?
 Nu care zice ma-l musc.
 Mukles.
 Mai incuiat.
 Deci daca ar fi sa vorbim despre premisele pe care le-am
 parcurs noi deja si le-am explicat deja.
 Cred, daca nu, de aia m-a adus lipciatul ca vreau sa ma as
igur.
 Avem marcare sau n-au venit inca?
 Mihnea, avem marcare?
 E regulă. Dacă avem... Bine, în ritmul tău, acum.
 Noi am parcurs niște premise, corect? La modul 1. Nu știu d
acă e și la modul 2 cum are-o să... Nu știu.
 De-aia, da? Rămâi un pic pe standby.
 Da, da, da, sigur.
 Ce premise am parcurs împreună la modul 1? Sunt aici? Vezi?
 Altă premisă revelată.
 Mersi frumos, Roxu.
 Harta nu e teritoriu, prima premisa.
 Ce alte premise am mai facut?
 Ai toate rezolvuri sa le intrieti sau le poti creia.
 Nimeni nu greseste pe harta lui.
 Mereu comunicam, nu putem sa nu comunicam.
 Multumesc.
 Nu exista ieseca, exista doar feedback.
 Harta e flexibilă, corecta, ai o calitate.
 Unica, e o calitate, nu e o premisa.
 Dar imi place, ma bucur ca faci.
 Puteți să vă uitați pe caete, nu vă ascult.
 Corect? Nu e o premisă de realitate.
 Până aici, te rog.
 Oamenii nu sunt comportamentele lor.
 Vă duceți aminte?
 Comportamentul unui om nu înseamnă identitatea unui om.
 Poate să aibă un comportament în baza unor emoții pe care
 nu le cunosc,
 emoții care poate sunt justificate din punctul lui de
 vedere, din motivul pe care nu le cunosc,
 Care mâine poate să nu mai fie valabilă, deci prin urmare
 și comportamentul lui să va schimba. Înseamnă că e altă
 persoană?
 Nu, e aceeași persoană cu comportamente diferite.
 Și acum să revenim.
 Care e premisa din ce ai auzit până acum?
 Care... Mucles, vă bat!
 Nu, nu? Care e premisa care crezi tu că s-a confirmat în c
azul tău?
 Cu siguranța aceasta, eu îmi crez realitatea, eu îmi crez
 propriile oportunități.
 Perfect, asta e o convingere, nu e premisa, dar imi place.
 Ii vorbesc dintre cele de care am vorbit noi pana acum.
 Ca le am recup...le am recup...
 Mereu comunicam.
 Corect.
 Deci nu putem sa nu comunicam, bine.
 Da.
 Ce premisa s-a relevat aici cand am fost eu la flip si cand
 am spus
 Hm, n-am marcare si am rugat marcare.
 Ce s-a...
 Tt, tt, tt...
 Nu...
 Harta nu e teritoriu.
 Cu alte cuvinte...
 Ceea ce cred eu despre realitate nu e realitate.
 Ok.
 Ceea ce ai crezut tu despre persoana respectiva,
 nu a fost realitate, a fost ceea ce ai crezut tu.
 Exact.
 Si ai avut atentie ca aici vine finețea psihologiei noastre
.
 Emotile noastre vin in concordanță cu ceea ce credem despre
 realitate,
 nu in concordanță cu realitatea.
 Ba, v-am luat prea tare de dimineață.
 Nicio n-am băut, ca făia.
 Hai să facem așa.
 Recapitulare. Ați făcut formula cu Marius, da? Sau cu mine,
 nu mai știu.
 Și, și, perfect, ce sunt astea?
 Ceea ce avem în viața noastră, toți, indiferent că ne conv
ine sau nu, ne place, zi-mi, ne place, noi avem rezultate în
 viața noastră.
 Ce vrem să schimbăm noi în viața noastră?
 Rezultatele 99% dintre oameni vor ceva diferit.
 Rezultate diferite, relații diferite, bani mai mulți, nu șt
iu, ceva, vrem diferit, sănătate, psicologică.
 Vrem ceva diferit.
 Vine Horia și în NLP-ul și spune, ba, ca să obțiiți date
 diferite, trebuie să
 faci ceva diferit, comportament, acțiune.
 Trebuie să faci ceva diferit. N-ai cum să ai aceleași rez
ultate,
 făcând același lucru care nu a funcționat până acum, corect
?
 Vă dau aici încă o premisă, nu știu dacă am făcut-o, dar v
reau să fiu sigur.
 Dacă ceva nu funcționează, fă altceva.
 Premisă NLP, nu glumesc.
 E premisă NLP, este esența flexibilității de care am vorbit
 noi mai devreme,
 pe care majoritatea oamenilor care se cred flexibil la m
inte
 si trecuti, poate cu facultate, cu 15 formari profesionale,
 cu 7 copii acasa, nu o respecta.
 Stiti de ce?
 Din experienta mea, majoritatea oamenilor se plang de rez
ultate
 in timp ce pastreaza comportamentele care le mentin acel
 rezultat.
 Du-te tu!
 Si pentru mintea mea, este de neinteles cum si cand le si
 subliniez eu,
 cat de mult le subliniez eu.
 Băi, tu cum obții asta? Păi făcând asta. Ok. Și cum faci să
 nu mai obții asta? Păi nefăcând asta. Super. Și care e conc
luzia? Nu știu.
 Și eu sunt...
 Pentru că avem o dependență, atenție, de a face același luc
ru pe care l-am făcut până acum, pentru că măcar aia, pentru
 subconșentul nostru, înseamnă cunoscut.
 Zonă de confort, cunoscut, familiar.
 Da, tipar inclusiv.
 Ți-nții minte că am vorbit de tipare la modul numărul 1?
 Și vă ziceam,
 Contraziteți-vă tiparul.
 Fă-ți,
 fă intenționat, cu efort, ceva diferit decât spune sufletul
 tău
 sau corpul tău, că-i confortabil.
 Nu vorbește în public, ridică mâna.
 Nu ridici mâna de obicei?
 Ridică mâna!
 Nu știi ce o să spui?
 Ridică mâna oricum!
 Pe ce o să zic?
 O să ridici mâna și o să spui,
 Nu știam că o să mă pui tu, n-am nimic să-ți spun.
 Și tocmai zici ceva. Da sau nu?
 Și eu îți promit că o să te lasă în pace dacă văd că tu de
 fapt ai vrut să-ți contradiști tiparul.
 Îți jur, îți dau cuvântul meu.
 Și eu mint des.
 Nu, dar la modul serios, noi facem aceleași comportamente
 care ne mențin aceleași rezultate,
 pentru că, atenții, vă spuneam, la modul 1 nu vă aduc am
inte, suntem în majoritatea timpului pe pilot automat.
 Pilot automat înseamnă facem ceea ce suntem obișnuiți să
 facem,
 fără să ne mai întrebăm, dar de ce facem, cu ce scop, cât
 de relevant și ce pot să schimb,
 ca să obțin alt rezultat.
 Pentru că aia înseamnă muncă conștientă și intrarea intenț
ionată în pilot,
 și îi zice, bă, schimbăm harta.
 Și cu efort.
 Și de asta, și încă n-am mers mai departe.
 Majoritatea covârșitoare a oamenilor vor să schimbe rezult
atele mențându-și comportament.
 Și pentru mine, și vor pastila magică.
 Dăm ceva magic, că de asta are succes manifestarea.
 Și nu glumesc.
 Cum e vândută manifestarea în bulele de dezvoltare personal
ă?
 Ca fiind ceva spirituală o magică, da sau nu?
 De asta costă 7.000 de euro, pentru că promite în un mod fă
ră să spună
 nemodificarea comportamentelor, dar cu rezultate diferite.
 Greșesc?
 Eu acolo mă atac. Adică acolo apare justițiarul de mine și
 spune, bă, nu-i fair.
 Mai ales că știu și marketing.
 Și văd... am screenshot-uri pe telefon, adică nu le invente
z.
 Cred că v-am zis.
 Și sunt mesaje de marketing adresate femeilor în special,
 vulnerabile, deci un nişă foarte...
 ...țintită,
 cu cuvinte care să le declanșeze sau să le pună sare pe ran
ă,
 ca să le aducă într-un funnel, să numește,
 un funnel de marketing, unde să le fezandeze cu mesaje și
 cu...
 materiale si cu webinarii care sa implanteze convingeri si
 sa pun din nou sare pe ceva, ca dupa aia sa zica magie.
 Nu e nevoie sa schimti tu nimic. Ba, e nevoie sa schimti,
 dar da-te-o sa inchizi ochii, atat am reas, nu trebuie sa
 faci nimic.
 Si sa manifesti... eu nu stiu cum sa conjunti. Manifesti
 partenerul obsedat de tine in mod sanatos. Asta e mai nou
...
 Bă, SPU.
 Și n-am o problemă cu asta.
 Știți de ce? În primul rând,
 80 și ceva, dacă nu, 90 de asemenea din ceea ce fac ei în
 acele cursuri,
 în realitate vorbesc acum, nu vorbesc de hartă, vorbesc de
 realitate.
 Ce fac acolo este psihologie.
 Și de aia n-am o problemă.
 Adică, asta-i și mă gândit, bă, da, oamenii chiar dacă dau
 7.000 de euro și sunt adusi într-un context manipulator,
 dar ajung acolo, au acces la ce? Realitate.
 Bă, la psihologie. Ok, înseamnă că au șansa să facă ceva.
 Ii costă mai mult, dar au șansă să facă ceva.
 Și atunci nu mai... m-am dezactivat.
 Da, prime-ne cel puțin câteva informații din acele cursuri,
 cel puțin la una din regine, că sunt mai multe.
 Da? Nu știai?
 The Adepthnet Queen of Manifestation.
 Și o să vezi niște similarități la nivel de...
 Bă, n-are cum!
 Care sunt aproape identice între reginile noastre și regina
 din state.
 Și acolo sunt două sau trei, nu știu dacă știați.
 Deci, aici am permis sa fac misto, pentru ca mi se pare...
 prosteala.
 E la mine.
 Dar, revin.
 Dar o parte, cel putin din...
 cursul unei a dintre regine...
 E de aici.
 Pentru ca mi-a fost miei cursanta.
 Corect.
 Este si de la Neville Goddard.
 E perfect posibil.
 Doar ca, eu am intrat la un moment dat, m-a sesizat cineva
 acum vreo niste ani de zile.
 M-a sesizat sa intru, s-a mandat ceva clip.
 făcând un exercițiu pe care eu l-am făcut cu voi, cred că
 modul numărul 1, sau vom face la un moment dat.
 Și atunci mi s-a zicat părul pe ceafă, un fel de mai dute
 și...
 Nu, nu, nu. Știi de ce?
 Pentru că la rândul meu, tot ce fac cu voi este influențat
 de alții, nu inventez roata.
 Diferența e că nu mi-asum asta.
 Adică eu vin și spun asta și dora mare. Să m-ați auzit zic
ând asta?
 Sau, vin și spun asta nu uite la mine de la ala.
 Și nu știu de unde e, nu zic.
 Uit, dar la mine cel puțin am...
 Convingerea că e bine pentru mine să mă degrevesc de ceea
 ce nu e de la mine.
 Deci nu mă deranjează că e influențată de orice fel, pentru
 că și eu sunt la rândul mei influențat de mult de la Marius
 plus alții, știi?
 La mine apare hrâitul când zice am inventat.
 Bă, n-ai inventat nimic.
 Exact.
 Bun, revenim! Nu mă interesează. Revenim, nu e despre asta.
 Vreau să vă zic de ce prinde manifestarea.
 Promite neschimbarea comportamentului cu rezultate diferite
 la un preț mai mare.
 Și atunci oamenii ce o să caute? Pastila magică.
 Corect?
 Corect! Daca e pretul mare, e bun!
 De aia am primit mail chiar saptamaniile trecute, nu eram
 plan sa va zic asta, dar o sa va zic ca am o credere in voi
.
 Dar va rog sa ramana aici. Adica ramane valabila tot ce
 impartasim noi aici, a ramana intre noi?
 Sunteti siguri? Atenție ca eu cred in karma, nu cred in
 manifestare, dar...
 Karma is a bitch, nu stiu cum sa-ti explic. Bine.
 Nu de mult timp am primit mail-uri, am început să primim
 mail-uri și să se zăr noi.
 De la cursanți, adică de la colegi ca voi,
 care se duc în direcții diferite, nu mai vreau să zic în ce
 direcții,
 se simt înșelați
 sau se răzgândesc
 și își cer banii înapoi și se primește un șut în cur.
 Și după aia îmi scrie mie și am mail care să arate asta,
 numai nu vreau să dau nume, că nu e ok,
 și nu vreau, punt, nu că nu vreau, nu, deloc.
 Și mi-a arătat mail-ul pe care l-a trimis unor entități,
 și răspunsul a venit bâștri.
 Păi nu mai îmi trebuie, nu mai vreau niște probleme financi
are,
 adică aveau o situație, nu că m-am răzgândit.
 Am niște provocări financiare, nu mai pot să te rog dăm b
ani și vin peste 6 luni.
 Și mi-a scris mie că ne știm, că fă cumva, ajută-mă, sprij
ină-mă, și am spus, nu am cum.
 Că sunt entități diferite și nu pot să fac, să intervin la
 nicio altă entitate
 Privată în România, în care să spun, bă, e cursantul meu de
 bani de apoi că e băiat bun.
 Nu pot să fac asta.
 Mi-aș fi durit să fac asta.
 Și atunci acolo mi-almentează mie
 Prustarea mea și de unde vine ciuda mea. Are sens?
 Pentru că vin către noi oameni
 Care ne zic și ne arată mesaje
 De regret profund.
 Sau mi s-a întâmplat din clou asta online, ce-ai drept, mi-
a dat cineva un mesaj online,
 Când totuși am aluat de manifestare și de regine.
 Cam eu în momentele mele speciale.
 Și mi-a dat mesaj privat și mi-a stărut frumos, nu-mi poate
 meni numele,
 dar nici nu știu câtă dreptate ai, cât mă simt furat tă,
 era o femeie,
 și nu am tupeu și mi-e rușine să recunosc că am fost prost
ită.
 Și atunci zic dacă eu pot să continui să fac mișto de
 ce nu funcționează și prostește.
 Îmi permit să fac asta, pentru că s-ar putea pe unii să-i
 trezească.
 Pe atenție, nu e vorba despre nume,
 E vorba despre mod de vânzare, de lucru sau de promisiuni.
 Când în ziua de Crăciun, în ajunt de Crăciun și închid cu
 asta,
 tu promovezi cu targetare și cu mesaj de marketing
 singură de Crăciun, singură, încă un Crăciun,
 vine alături de mine și de alte femei ca tine
 ca să înveți să îți manifesti iubitul să fie obsedat de t
ine într-un mod sănătos.
 Asta în condiție de schid o paranteză.
 În condiții în care statistic, știm deja, cei care stați în
 psihologie vreau să-mi confirmați sau cei care sunteți așc
etit,
 de sărbător, în special de Crăciun, rata depresiei, sinuc
iderii, anxietății crește foarte mult
 și tu vii și dai mesaje de gen asta pe marketing în
 Facebook, ea și faci vânzări de webinarii pentru...
 Bă, ajunga voi!
 Atunci, iartă-mă, fost-o ofițer din mine și justițiarul
 care eram și sunt încă din multe puncte de vedere, o să dea
 cu genunchiu acolo unde poate.
 Blângi cu iubire.
 Că atenție dau în concepte și în manipulări nu dau în perso
ane.
 Ok?
 Adică pot să recunosc oricând că aceste persoane personale,
 adică nu entități profesionale,
 Sunt foarte valoroase din multe puncte de vedere ca oameni.
 Pentru că m-am spus că pe unii și cunosc.
 Pot să spun asta oricând. N-am nimic personal cu nimeni.
 Dar vreau să vă zgâltin p-i hărțile ca să undeva, cuiva, s-
ar putea să fie de folos.
 Ok?
 Mergem mai departe.
 Ca nu stiu de unde am plecat.
 Bun, perfect.
 Vrem sa ne schimbam rezultatele fara sa schimbam comport
amentele.
 Ați aflat la modul numarul 2, sper daca nu o punem un pic
 acum in valoare,
 ca orice comportament am nevoie sa fac are in spate ce?
 Bravo, ma!
 Si deja devine interesant.
 Deja, pana aici, majoritatea populatii din Romanii nu ajun
ge cu...
 Putem sa ajungem pana aici, pe compor.
 Ba, vreau ceva de vreut, trebuie sa fac ceva de felic la dr
acu.
 Deci pana aici, i-ai zis, si e de bun simt.
 Mai departe, nu, deja apare psihologie.
 Cum adică mă trebuie să simt ceva diferit ca să fac un
 comportament diferit?
 Ăsta nu e o discuție pe care o ai la modu' rar la Facultate
a Psihologie,
 la psihologie, încă în anumite facultăți, din păcate, se
 predă pe metoda veche.
 Citesc din carte, eu dictesc, tu scrii.
 Dins păcate, încă.
 Nu mereu, nu totdeauna sunt facultăți superbe de psihologie
 care predau foarte profesori extraordinari,
 cum este Miclea de la UBB Cluj.
 Și mai sunt și alții. Mai e o tipă care ieșește într-un
 podcast cu Mihai Morar de la Universitatea București, care
 la fel, extrem de mi-a plăcut enorm, de mi parea mii rău că
 nu studentuiei.
 Deci sunt profesori excelenți. Bă, dar sunt unii care cite
ază păcaie și dacă îi pui întrebări îi spui că citești din
 carte răspunsul. Dar el citește din carte.
 În fine, am nevoie de emoții diferite ca să fac un comport
ament diferit.
 Concluzia care este?
 De foarte multe ori vrem să facem comportamente diferite cu
 emoția contrară.
 Adică vreau să fac public speaking, ca să dau un exemplu,
 cu emoția de impostor.
 Cu emoția de... nu merit să fiu în fața lor.
 fiu în fața lor. Cu emoția de, spuneți voi, de rușine, fric
ă.
 Dar eu vreau să par puternic.
 Nu așa funcționează.
 Mergem mai departe.
 Și cum putem influența emoțiile?
 Că deja știți. Gânduri.
 Adică următorul, da? Gând, emoție, comportament.
 Altă variantă prin care vă puteți influența emoțiile.
 Poziția corpului, bravo prin comportament, bravo. Altă
 variantă.
 Sumodalități și ancore, mă. Le-ați parcurs deja.
 Sumodalități le influențează pozitia corpului? Emotiile?
 Anchor le influențează emoțiile? Ați făcut și dezancorarea?
 Perfect.
 Ce premisă e aici? Că mai e o premisă aici și ce-mi place
 că vreau să le recapitulez.
 Mai e o premisă aici. Dacă nu am parcurs, o facem acum.
 Mintea și corpul se influențează reciproc.
 Mintea și corpul se influențează reciproc.
 Asta înseamnă că schimbarea emoților pot abordez din mai
 multe unghiuri,
 în primul rând prin gânduri, schimbând reprezentarea mental
ă,
 că am spus că aici gând mai e și reprezentare mentală.
 prin schimbarea posturii, adica comportamentului,
 mai țineți minte exercițiu cu privește în jos?
 Când v-am pus să vă uitați în jos și parți să vă fii fer
icit, care a fost primul lucru pe care l-ați facut?
 V-ați ridicat capul și ați râs.
 Pentru că nu putem să avem o emoție fără comportamentul
 corespondent.
 Cu alte cuvinte.
 Atunci când tu vrei să simți o anumită emoție,
 adoptă postura corespondentă, așa cum crezi tu că este,
 acele emoții. Vei încredere în tine?
 Ia vezi cât de cocoșa stai.
 Vei încredere în tine? Ia vezi cât de dezâmbesti.
 Vei încredere în tine? Ia vezi cât de încordat ești la
 nivel de corp.
 Sta relaxat.
 Aveam un moment, cred că v-am spus,
 conduceam în Macedonia acum mulți ani de zile într-o misi
une,
 fuțezem acolo vreo două luni și ceva,
 și la un moment dat, în timp, și mă întorceam de la punctul
 de cea frunțire între Macedonia și Serbia,
 acolo lucram,
 mă întorceam spre Xcopia, spre capitala Macedoniei,
 bă, și eram singur în mașină, nimeni nimic, vorba aia,
 fără muzică inclusiv, că nu-mi place...
 Atunci eram în etapa de vreau să-mi ascult capul.
 Și conduceam. Și m-am trezit că eram la volan așa.
 Extrem de încordat. Adică dacă dădeai cu ceva în mâna mea,
 nu...
 Și eram, bă, dar de ce? Că mă și pe nimă relaxează condusul
.
 Și mai ales pe drum lung. Aveam undeva 40 de minute oră
 conduceam, de obicei, că așa era distanță.
 Eram extrem de încordat. Dar eu voiam să fiu relaxat.
 Pentru că, atenții, emoțiile noastre pot fi ceva ce
 sunt în momentul ăsta valabil din contextul actual
 sau pot să fie emoții blocate în corpul nostru datorite un
or râni
 sau unor blocaje pe care încă nu le-am abordat.
 Și atunci poate să fie anxietate ca să folosim termeni clin
ici,
 acută, adică acum s-a întâmplat ceva, e spike,
 dar se liniștește după aia,
 sau cronică, adică e long term, nu se schimbă nimic oameni
 de ani.
 oameni de ani. Da sau nu?
 V-ați zis, Marius, despre starea de bază?
 Emoția și starea voastră de bază,
 din fericire, când vine vorba de emoții din nou,
 este ceea ce aduce în NPU,
 și insist eu și Marius, și de aia facem ușoară recapitulare
,
 că vreau să instalați, nu vreau doar să aflați.
 Starea voastră, a noastră, de bază emoție,
 dar se antrenează, mă!
 Nu e ceva ce să schimbă după o zi pe altă,
 dacă tu ești antrenat în direcția opusă.
 Se antrenează.
 Cum? Ideal de la începutul zilei.
 Ideal. Deschiți ochii
 și îți mai dau o întrebare pe care te inviți să o rumeci
 prin autoreflecție.
 Când ai deschiți ochii sau dacă ești
 avansat și vrei să te joci
 și vrei să iați să mă tezi, tezi eu.
 Înainte să deschiți ochii,
 că nu știu dacă ți-ai zisat, deveniți conștienți că ți-ai z
is conștienți înainte să îți schideți ochii. Ați zisat?
 Doar că distanța e foarte scurtă. Adică apare conștientiz
area, mă am trezit. Da sau nu?
 Doar că suntem, dacă se-spa diesel camine sau pe păcură,
 mai zic eu,
 durează mult până deschize ochii, deși tu știi că te-ai tre
zit de-un sfert de oră.
 Eu stau cu ochii așa, deși îi străzi de acum un sfert de or
ă,
 sperând că nu mă prinde nimeni, știi?
 Da, lasă că le iau mai încolo.
 Revenind, dacă ești foarte șmecher, îți mulțumesc mult.
 Fă asta ce urmează să zic acum, înainte îți deschize ochii.
 Gen am devenit conștient când m-am trezit și puneți următo
area întrebare.
 Ce vreau să simt cât mai mult azi?
 Cum vreau să mă simt cât mai mult azi?
 Altă variantă.
 Ce emoții vreau să antrenez cât mai mult azi?
 prin urmare cum e nevoie să mă comport
 sau să gândesc.
 Nu în fracțiunea secundă, poți să ție câteva minute.
 Ești pe performer tu, nu?
 N-avem timp, dăm mai mult timp.
 Nu, poți să ție câteva minute.
 Eu... ce v-am zis eu acum este un rezistiu de reflexie pe
 care eu îl fac la început de zi
 când îmi decid cum vreau să arată ziua.
 Să vă mai zic oată ce.
 A, voi credeți că le-am pregătit dinainte sau...
 Cum e... Nu.
 Ce vreau să simt cât mai des azi?
 Ce emoții vreau să antrenez cât mai mult azi?
 Cum vreau să simt azi? Cum e potrivit pentru voi?
 Mesajul să-l înțelegeți, nu cuatează cuvintele.
 Că nu vreau să spui exact propulția pe care ți-am zis-o,
 și după aia să o spui cu vocea mea, știi?
 Că ar fi awkward un pic.
 Bună, Mihaila!
 Salut, Mihai!
 Ce ai vrea sa simti mai mult?
 Si tu sa fii unde esti ma, bulanj?
 Am un prieten, revenim imediat.
 E ok daca fac paranteaza la paranteaza la paranteaza?
 Dar v-am zis faza, cred ca v-am zis faza, dar vreau sa ma
 sigur.
 Ma aduceti voi inapoi.
 Da, da.
 Era pe motocicleta
 si asta cu vreo 4 ani, nu stiu, aici de pandemie.
 Era pe motocicleta si era pe autostrada sau in stara.
 Nimeni nimic, era singur, el cu motocicleta.
 si avea casca si in casca avea instalatul de headset, de,
 stii, sa auda telefon, muzica, ce vrea sa auda
 si nu era nimic, era liniste
 si dintr-o data, salut, sunt Horia, ziua 2 modul 1
 si asta era, unde gâtul ma de...
 i s-a pornit din buzunari, i s-a pornit audio de la curs
 si stii ca, ba, am avut 15 secunde, eram gacat, unde, ce,
 stii... ma vede
 Revenind.
 La ultima paranteza, ce vreau sa simt?
 Ce e nevoie sa... asa, cum e nevoie sa ma comport?
 Sau sa gandesc?
 Ca sa simt asa cum vreau, azi?
 Si va dau o intrebare care evident e retorica, dar ajuta la
 inceput de zi.
 Sunt dispus sa permit altora
 să-mi influențeze starea emoțională azi?
 Doar și întrebarea asta fără să răspunzi, pentru că e una
 retorică,
 adică nu știi cine ar putea să zică, da mă, permit.
 Dacă dă suficient, permit, dă în gâtul mă.
 Nu, nimeni nu o să zică, da.
 Dar doar simplă întrebare, ce provoacă în tine psihologic?
 Ideea că ai control asupra ce decizi și permiti altora să
 te influențeze, da sau nu?
 sau nu?
 NLP se numește presupoziție.
 Adică felul în care formulești ceva,
 presupune din start ceva ca fiind adevărat.
 E aproape același joc cu capremistă, dar nu chiar.
 O să învățăm pe parcurs.
 Presupoziția
 este ceva prin care formulezi într-un fel ca și cum plecăm
 deja de la un scenariu deja valabil.
 Nu e contestabil.
 Și atunci dacă eu îți spun ție,
 ești disponibil să permiti altora să-ți influențeze asa zi
 amunțe,
 care e presupoziția?
 că ține de...
 tine. Să țineți cât de subtilă e?
 Cum?
 Te-a pus pe cine? Deci doar întrebarea asta te-a pus pe
 cine? Exact, mulțumesc.
 Mai are sens?
 Întrebările pe care ne punem
 de foarte multe ori, decid rezultatele pe care le obținem.
 O să învățăm asta la modul
 al altu sau al altu, vedem.
 Bun, mergem mai departe.
 Mintea și corpul să influențează reciproc, e clar?
 Pot să intervi oricând.
 Da, unele emoții vor fi atât de intense încât atenție, că
 de aia
 asta înseamnă să influențează reciproc.
 Comportamentul va influența emoțiile, posturi, așa mai
 departe,
 emoțiile vor influența gândurile.
 Asta înseamnă că dacă emoțiile mele sunt suficient de
 intense
 într-o anumită zi, moment,
 gândurile mele cum vor fi?
 În concordanță, dacă eu simt tristețe,
 voi avea gânduri că ce nasolă e lumea.
 Dacă eu simt entuziasc, voi avea gânduri ce mișto e lumea.
 Da sau nu?
 Lumea nu-i nicicum.
 Dacă te duci pe lună și privești globul pământez,
 ți se rupe.
 Da sau nu? E o neutralitate. Apare un me.
 Dacă te duci pe nu știu ce altă galaxie
 și te uiți la galaxia noastră la 30 de milioane
 bilioane din distanță,
 nici nu știi că există.
 Din urmare, lumea nu e niciun fel. Are semn, să te zic?
 Asta ce înseamnă că lumea nu e niciun fel?
 Harta nu e teritoriu. Stimul extern, scuzați.
 Stimul extern. Harta sau realitatea
 Nu e teritoriul, adică nu e gândul și ce cred eu despre ea.
 Ați pățit vreodată să vă inervați într-o situație sau în
 context cu o anumită persoană
 și la a doua sau a treia zi să vă întâlniți fix cu aceeași
 persoană?
 Să vorbiți fix de aceeași situație?
 Și să vi se pare că e transformată efectiv, complet?
 Adică vorbim despre altceva?
 Stai că eu nu mi-am dat seama, stai că n-am știut, stai că
 am înțeles-o greșită.
 Ați avut un moment de genul ăsta?
 Pentru că harta nu e teritoriul.
 Vă dau un teaser din modul de hipnoză?
 Emoțiile foarte intense vor declanșa gânduri foarte intense
 care, în realitate, crează și induc o transă hipnotică.
 Asta înseamnă
 că de foarte multe ori, când avem emoții foarte intense,
 suntem în realitate într-o transă hipnotică,
 iar transa hipnotică dezactivează conștientul și logică.
 Adică ne vom crede mai multe emoțile
 și vom uita
 tot ce am făcut anterior și ar putea să ne ajute să ne
 servească,
 că la nivel de convingerii, unelte strategii.
 E natural să se întâmple așa, nu suntem greșiți, că și eu p
ățesc,
 însă ce ajută este exersarea
 conștientizării transei în care te afli.
 Și asta o să facem la modul de himnoză.
 Când ești în atac de panic, e o transă.
 Atacul de panic e o transă, extrem de inconfortabilă,
 pentru că transele, la fel ca și emoțiile,
 pot fi productive sau neproductive. Problema nu e transa.
 Problema e rezultatul pe care mi-l aduce.
 Cum ești în atac de panică?
 Păi, în primul rând trebuie să ai, again, foarte, foarte,
 foarte bine...
 O să pun cu albastru, că mă nervează că nu se vede.
 Stimul extern.
 Și aici rămâne reprezentare
 realitate.
 Egal, da?
 Stimul extern, egal realitate.
 Atacul de panic apare aici, la emoție.
 Și de cele mai multe ori este un blocaj inconstient,
 adică e ceva la subsol,
 ce nu știu ce e, încă.
 De cele mai multe ori, atacul de panică,
 unul singur e real.
 Un singur atac de panică este real.
 Știți care?
 Primul.
 Primul atac de panică de obicei apare ca o consecință
 a ceva ce nu am știut că e nevoie să melegeriez în timp
 util ca să nu mă ia pe sorprindere.
 O boseală, burnout, insomnii,
 stare de șoc, cum e accidentul mașină sau ceva ce nu dep
inde de mine, adică cumva
 se întâmplă.
 Restul următoarelor atacuri de panică sunt în realitatea am
intirea primului.
 Cine a avut atacuri de panică în viața lui vreodată? Că eu
 am avut.
 Ok, deci suntem câțiva care știeți pe ce vorbim.
 Să-mi spuneți dacă mă înșel eu cu ceva, că am avut și eu,
 dar vreau să știu experiența voastră.
 Sunteti de acord că în majoritatea, nu mereu, în majoritate
a cazelor, când a reapărut atacul de panic ulterior,
 înainte să apar atacul de panic, ne-am adus amintiri de
 primul?
 Și am zis, nu cumva să! Da sau nu?
 Și când am zis, nu cumva să,
 nu cumva să se întâmple ceva ce s-a întâmplat anterior,
 ce am început să simt?
 Emoțiile afferente aceea, am simțit anterior.
 Ghiți ce? Intr-un rollercoaster,
 Pentru că începi să simți ce ai simțit anterior, te sperii
 ca anul cumva să se întâmple din nou
 și începi un cerc vicios, bă, dar parca n-am aerit, ești
 prost, BUM! Atac de panic.
 Și ala de fapt e un atac de panică provocat, auto provocat.
 Primul a fost singurul care n-a avut legătură cu tine. Are
 sens?
 Îți spun cum am lucrat eu cu cineva pe atac de panică.
 Aparent am o atracție pentru oameni care au atac de panică,
 atacul de anxietate, insomnii și fobii.
 Nu știu de ce. Dar mie îmi plac. Adică pentru mine sunt
 fascinante cât de ușor pot fi dezactivate.
 Și a venit la mine după ce a fost făcesc un atac de panică
 la nivel de culeșin în Cluj.
 V-am mai zis faza?
 O tipă lucra la stat, funcție destul de înaltă, în Cluj.
 Atac de panică în mijlocul calea de roba înțelor, este cale
a Bucurește, un bolevar foarte important și mare al Cluj-ul
ui.
 Bum, a picat pe stradă, a venit smurdu. Ia s-a trezit în
 timp ce a luat smurdu.
 Uniforme roșii, căști, agitație, da?
 Ea era într-un burn-out, n-ai nu știa.
 Munchea extra mult de la neamul și nu știa.
 Atac de panică, spital, o scoată de la spital, a rămas cu
 agorafobie.
 Agorafobia...
 Agorafobia nu, agorafobia este teama de a pleca dintr-o spa
ție cunoscut.
 Adică nu iesea din casă.
 Agorafobul nu pleacă din oraș, de exemplu.
 Dacă el este în orașul să simte bine,
 Nu pleacă de acolo, pentru că acolo este safe, are sens?
 Ia nu pleca din casă, deci i-a nu putea să iese din casă,
 dar mai mult dacă pleca soțul până la pâine, începea să pl
ânge și intra în atacuri de panic, era foarte sever.
 Internarea la psihiatrie,
 pentru că din nefericire nu știa că sunt niște etape anter
ioare, psiholog, psiotrapeut, hipnoză, orice.
 Adică nu că sunt împotriva psihiatrie, ca să nu înțelez gre
șit, am oameni pe care eu îi recomand.
 Sunt foarte mult psihiatrii excerenți.
 Și fac o treabă excelentă în multe puncte de vedere.
 Doar ce zic eu este că sunt niște etape care putea să le ia
 mai părând.
 Și din nefericire pentru că se speriație foarte tare și po
ți să înțelegă asta,
 psihiatrie cu internare.
 Nu doar cu medicament. Cu internare.
 Asta vreo două săptămânuri, nu știu ce a făcut, a primit
 medicament, a ieșit din psihiatrie, a venit acasă tot agor
afob.
 Doar că acum era anesteziată.
 Înfine, fast forward că nu vreau să vă țin cu asta.
 S-a dus la un amic de anumit, un foscur sand,
 din tur, dacă țină minte bine, care s-a specializat pe luc
ru cu emoțiile, pe alte paradigme, care face lucru foarte
 bun,
 dar cu ea nu reușea. Avea rezultate, dar cu ea nu reușea.
 Și m-a sunat ăsta.
 Bă, nu ai vrea tu să... că uite, femeia e mișto, nu poate
 să depășească blocajul ăsta, are copii, are soți, e nefuncț
ional.
 Și, bă, da, dai numărul meu. Asta era acum vreo 4-5 ani, că
 nu mai am timp să fac asta, dar cu drag îmi pot să sprijin,
 sprijin.
 Mă sună, ne întâlnim pe online, era încă sub tratament psih
iatric, am refuzat să lucrez, pentru că nu mă pot băga nici
 legal, nici de bun simț, nici etic, nici în niciun formă.
 Și nici chimic, n-am cum să lucrez cu cineva care este pe
 tratament psihiatric, pentru că mintea lui reacționează sau
 nu reacționează diferit, da sau nu.
 Și vă recomand și vă la nivel de disclaimer, niciodată în
 viața voastră, când știți că cineva are provocare și este
 sub tratament psihiatric,
 Unul să nu îi spuneți vreodată să iasă după sub aștept trat
ament,
 pentru că voi nu știți de ce l-a primit sau ce consecințe
 poate să fie.
 Eu cunosc un trainer personal
 care i-a spus unui tip la un curs, pe scenă în fața tuturor
,
 să nu mai ia tratament psihiatric.
 E fază reală în România. Nu o să zic numele, nu intrați în
 cancanuri, că nu e despre asta.
 Dacă știi cine, tăceți, că nu e despre persoană.
 E vorba despre ceva ce recomand să nu faceți.
 I-a spus să iasă de pe tratament psihiatric și la câteva să
ptămâne l-a atacat o pamă să-n casă.
 Ok? Deci nu vreodată, sub nicio formă, cu niciunea unilată,
 nu te bagi undeva unde e vorba de medicina.
 Acolo e medicina, nu mai e psihologie. E mult mai mult de-
asta. Da sau nu?
 Înfine, nu m-am bagat eu, am spus nu poți să te sprijini,
 duți cu tratamentul, stăm vorbind, te ajut, te sprijini la
 telefon, dar nu poți să lucrezi cu tine.
 Eu am explicat de ce am înțeles.
 După o lună revine la mine, ieșise singur de pe tratament,
 că nu funcționa, nu i-am zis eu.
 Și am zis-o că ești dispusă să lucrăm 3-4 șențe fără garanț
ii? Da, după prima șență ieși din casă.
 Pentru că ce am făcut eu cu ea a fost 8% de hipnoză, m-am
 dus înapoi în trecut,
 și i-am rescris emoțional momentul în care ei s-a instalat
 agorafobia.
 Momentul smurd, atac de panică, burn-out.
 Și emoțional m-am dus înapoi cu transă, hipnotică,
 sumodalități,
 că așa asta folosesc.
 Sumodalități și dezancorare,
 și umor.
 Eu folosesc foarte mult umorul inclusiv în exerciții,
 cu muci.
 Folosesc umorul, nu am nicio treabă.
 Bine, cer voi. Adică nu...
 Nu. Am făcut-o să râdă de ce vedea.
 Mi-am pus pe aia de la smurf să arate ca niște ciuperci roș
ii,
 din smurf,
 și pe ea să fie un șreca tot puternic.
 Am făcut totul în modalită.
 Și am început să râdă și zică,
 nu mai rău e că ți-o iei.
 Și făceam glume de astea.
 Și când...
 Ce e ăsta? Ce fac eu acum?
 Pattern interrupt.
 Și când faci pattern interrupt
 într-un mod ecologic și cu acordul clientului,
 se instalează sau se dezinstalează
 inclusiv de la nivel subconștient.
 Pentru că nu mai e ceva
 serios.
 Brusc, dacă poți să râde ceva,
 acel ceva nu mai este ceva serios
 care poate să mă impactează.
 Da sau nu?
 Asta o știu de la fratele Bendler.
 Am fost cu el într-un curs și l-a întrebat cineva la un an.
 Dar eu vorbesc franceza, cum zice Iulia și fratele Valentin
.
 Iulia zice, bă, eu știu altă franceză.
 Ia-i educată pân' Franța, a făcut școală.
 Știe franceză? Bine, nu știu, dar eu știu altă franceză.
 Eu nu vorbesc, credeți-mă, cum vorbește cu Bendler.
 Deci dacă mergi de o dată la un curs cu Bendler, să vă ține
ți.
 De stomac.
 Deci omul e fenomenal. În fine, și la un curs de al lui
 cineva îl întreabă.
 Bă, dar de ce folosești atât de mult limbaj vulgar și...
 Bine, amuzant. Eu mă stric de râs. De câte ori mă duc la el
 la cur, mi-e dor deja.
 Mor. Deci e stand-up show, nu e altceva. E stand-up comedy,
 efectiv.
 Și omul spune simplu, pentru că atunci când eu sunt o autor
itate în fața ta,
 câștig încrederea ta, tu îmi spui o problemă de care eu te
 fac pe tine să râzi folosind și cuvinte vulgare,
 Cât de mult mai este important sau relevant ceea ce tu poți
 să râzi acum?
 De care tu poți să râzi acum.
 Are sens?
 Cât de relevant și serios și periculos mai e ceva de care
 tu poți să râzi?
 Păi nu prea mai e.
 Și atunci s-a născut o primisă, mă rog, o convingere pe
 care am prea dat-o de la Bandler,
 care zice, dacă poți să râzi de situația de care până mai
 demne ți-ar africă,
 brusc poți să o controlezi.
 Tu ai puterea
 atunci când poți să râzi de o situație de care până mai dem
ne ți-ar africă. Da sau nu?
 Și atunci eu de-aia folosesc pattern interrupt și umor.
 Pentru că mie atenție și ca personalitatea mie se potriveș
te.
 Nu înseamnă că tuturor mi se potrivește, dar eu de-aia o
 folosesc.
 Și am lucrat cu ea ca să închid subiectul.
 Trei ședințe.
 În a treia ședință m-a sunat la telefon și conducea pe cale
a turzi spre turda
 în propria ei mașină și râdea.
 Sunt magician eu? Nu. Doar cunosc regulile psihologie
 și știu că atacurile de panică și fobile
 sunt dovad dacă mintea noastră învață extraordinar de rapid
.
 Gândeți-vă un pic, fobia e suficient să se întâmple
 o singură dată o expunere la ceva periculos,
 la un câine, la ceva,
 și mintea învață să se sperie de fiecare dată la fel.
 Bă, nu e interesant?
 Dar ironia este că e la fel de valabil și invers.
 Dacă mintea a învățat atât de repede să se sperie de ceva
 cu o singură expunere înseamnă că o singură expunere
 cu o singur expunere la o metodă eficientă va putea să dez
activeze acel lucru activat ințial.
 Make sense?
 Și atunci, știind asta și având uneltele de cadenții, ce
 folosesc înșteințele mele?
 Aveți și voi deja.
 Nu aveți încătranța.
 Sau o să o aveți.
 Aveți ancorare, aveți ancorare, aveți sumodalități, aveți
 raport și vă readuc aminte.
 În cele mai multe relații terapeutice s-a dovedit, adică nu
 zice Horia, zice psihologia clinică.
 70% din rezultatele pe care un client le obține relația t
erapeutică cu un psiholog, terapeut, coach, ce vrei tu să-i
 spui,
 are legătură cu conexiunea pe care o are cu acea persoană,
 nu cu uneltele pe care acea persoană le folosește.
 Adică cum se simte în relație cu acea persoană? Safe, nej
udecat, acceptat, sprijinit?
 Are sens? Versus un om care are toate uneltele lui Tony Rob
bins,
 dar să uită la tine parcă ești ultimul după pământ că nu le
 știi tu, prostule.
 Cam câte multe va ajuta?
 De loc, ajung la voi?
 Te rog.
 O secundă.
 Evenimente multiple, la ce te referi?
 Stai că vine colegă, mi-ați mulțumesc, Elena.
 Ioana e de la Cluj, ca să știți că a făcut.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Mă rog, tăi, mă rog.
 Dacă sunt evenimente multiple, de aici identificat de unde
 a apornit acea fobie, dar dacă au fost evenimente multiple
 și nu identifici de unde a apornit.
 Nu trebuie mereu să identifici, asta e frumusețea.
 În psihologia noastră Ioana și vorbesc cu voi când vorbesc
 cu Ioana, din fericire aproape orice este posibil.
 din fericire. Nu tot, orice.
 Aproape orice.
 Asta înseamnă că, și dăm voie să le formulez,
 dacă o problemă este de natură psihologică,
 soluția e tot de natură psihologică și foarte la îndemână,
 nu știm cum încă. Că nu e un manual în care zici...
 Nu știm cum încă. Din fericire,
 nu este neapărat nevoie să știi evenimentul
 care declanșează rezultatul.
 Nu e neapărat nevoie să știi.
 se poate transforma și te poți ajunge la un rezultat,
 chiar dacă greșești istoric evenimentul.
 Adică se întâmplă că oamenii să aibă o convingere că ceva
 ce s-a întâmplat în viața lor
 le aduce ceva neplăcut.
 Da sau nu?
 Adică să credă că au picat cu bicicleta și din cauza asta
 au fobie de biciclete.
 Inventez acum.
 Când în realitate, în realitate, adică vorbesc de teritoriu
,
 asta e gândul lor despre...
 Dar în realitate, nu ei au picat cu bicicleta.
 Ce l-au văzut pe fratele mai mari, l-au văzut în copac când
 erau mici,
 s-a sperat atât de tare încât nu vrea să urce publicitatea
 în vecea minpururi.
 Dar afla asta abia după 30 de ani, după ce a rezolvat deja
 fobia.
 Asta înseamnă că nu realitatea ajută în rezolvare,
 ci percepția.
 Și atunci, cu percepția din fericire, putem să lucrăm
 inclusiv cu ca și cum.
 Știți tehnica ca și cum?
 Să nu ași să amintăți să vorbim despre ea.
 E la voi responsabilitatea. Eu vreau sa termin ce am de a
ici. Te rog!
 In cazul meu, un atac de panica a inceput in momentul in
 care...
 Cum s-a pronunt?
 Mi s-au modificat anumite chestii la nivel de corp.
 Adica am fost la un chiropractor, dar nu e neaparat chiropr
actor, ca era mult mai naturist.
 Ok, shaman.
 Sa zicem.
 Si in ziua in care mi-a pus sternul si coastrele la loc, in
 seara aceea mi s-a declansat primul meu atac de panica.
 Ok.
 Și până atunci nu știam ce înseamnă.
 Ok. Sunt posibile mai multe multiple motive.
 În primul rând, noi stocăm emoții în corp.
 Da sau nu? Psiho-somatica.
 Nu o zic eu, o zice medicina combinată cu psihologia.
 Asta înseamnă că orice fel de afecțiune avem la nivel de
 corp,
 de foarte multe ori vine dintr-un blocaj emoțional.
 Nu toate, uneori.
 Așa a fost.
 Reașezarea, cum ai spus tu, nu știu ce,
 E posibil să declanșeze niște emoții pe care tu le aveai
 deja stocate.
 Nu să le activeze la modul în care le-a adus, ci doar la
 declanșat.
 Adică le aveai acolo.
 Are sens?
 Da.
 Ok.
 Din fericire din nou,
 când vine vorba de atac de panică,
 este suficient să crezi că poți să rezolvi.
 Și doar să-ți puni intenția.
 Cum? Isi dau un exemplu ce am facut cu tipa asta, ca sa
 inchid subiectul.
 La un moment dat m-a sunat avea numarul de telefon, ca st
iam ca are atacuri de panica des,
 si am spus, in anumite intervare de timp, pot sa-ti raspund
 telefon.
 Si m-a sunat a 12 sau 1 uziu, intr-o zi,
 in pandemie, efectiv, 2020, cum sa purta mascuta.
 Ma suna, stiam ca nu ma suna degeaba, raspund,
 si zicuimeste-ma de motivul fericit pentru care ma suni,
 ca pattern interrupt, da?
 Si aia, nu, nu, am atac de panica, e dreaca, tu, nu ma atuf
ati atat de panica.
 Nu mai tu faci atacul de panică.
 Alți nu mai fac atacul de panică, numai tu faci.
 Și eu ce-am face am?
 Patern interruptul muri, știa cu cine vorbești.
 Și știa de ce mă sună.
 Și zic, ok, și cât de mișto e atacul ăsta de panic al tău?
 Vezi dacă-ți se potrivește.
 Cât de mișto e atacul ăsta de panic al tău?
 Cum adică să fie mișto atacul de panic? Ești nebun?
 Păi fii atentă, ce faci tu?
 Vine un atac de panică la tine, adică cu o instație emoț
ională foarte mare,
 brusc te face și pe tine să simți că trăiești.
 Și tu îl ignori?
 Tu știi câte femei pe lumea asta ar vrea să simte intens
itatea emoțională și nu au context?
 Și ce a făcut? A început să zâmbească.
 Deci, tu și replicile tale.
 Zic, bine, bine, eu și replicile mele, dar doar pentru fapt
ul că a dat în calcul replica mea.
 Ești de acord cu mine că ți-a scăzut brusc intensitatea emo
țională?
 Și mi-a zis, da.
 Ba are sens?
 Ce am facut e pattern interrupt.
 Asta inseamna ca atacul de panica nu este rau in sine.
 Ci este rau in cum il percepem si ne raportam la el.
 Ca orice altceva!
 Si somatizare e buna.
 Si atunci i-am spus, ok, cum ar fi sa te bucuri pentru cate
va momente de atacul tau de panica
 si cand e atacul tau de panica, cum este acum, chiar daca
 mai poti inintens,
 SA ZAMBESTE!
 Si spune, ba, esti nebun cum sa zambesc!
 Păi zic, ai mască, tanti.
 Nu te vede nimeni.
 E ce, da, așa e.
 Și zic, vreau să mergi cu mine prin telefon, prin centru Cl
ujului,
 că era fix în centru Cluj, știi de ce a făcut atac de panic
ă?
 S-a apropiat de loc unde picase prima oară.
 Geografic s-a apropiat de locul ăla.
 Și zic, vreau să zâmbesti.
 Ești nebun? Zic, nu stai cu mine în telefon.
 Dacă vrei, zic și un ban cu preoți. Știi, am dat-o pe...
 Am unul bun, dar nu-ți vrei să zic acum, zic mai târziu,
 Mâine când plec eventuallu
 Am unul bun rău, rău
 De tot rău
 Nu acum că deschidă toate parantezele
 Înfine și zic zâmbește
 Zâmbesc, bun vreau să merg pe stradă
 Zâmbind forțat, adică nu avea niciun motiv
 Și a pus măscuța
 Că avea măscuță și era...
 Și zic că... cum se vede atacul tău de panic
 În timp ce zâmbesti de așa
 De ambeuile
 Sunt confuzie
 Mă primul lucru
 lucrul care spune că funcționează, nu este să-mi spună a sc
ăzut atacul de panică în intensitate,
 ci sunt confuză, știi ce înseamnă confuză? Nu știu ce să
 simt mă.
 Pentru că eu prin postură, adică prin corp, îi zic ce să
 simtă, în ce ea deja simte ceva anterior. Are sens?
 Asta înseamnă contrăzicere de tipar. Ce v-am zis vău? Dacă
 tiparul e atac de panică, îi zic zâmbește.
 Bravo! Creerea tău spune, bă, ești prost? Mori! Atacul de
 panică e senzația că mori.
 Și nu știi de unde vine meteoritul, ai senzația.
 Eu am pățit în timp ce spălam vase, jur!
 Spălam vase și la un moment dat, tc tc, ca în shark, știi?
 Ați văzut fălce?
 Fălce.
 Și eu spălam vase și eram...
 Ce căcă s-a întâmplat? Știi, mă uitam ce...
 Mă zic, vine vă atomică ceva...
 Nu mă spălam vase.
 Și m-am pus în fund, mi-am sunat prietenă, am o prietenă
 medic,
 care mă ținea sub control că eram în Covid atunci și eram
 la carantina etacă,
 și zic, băi, să-mi întâmpla asta.
 I-aș zic că da, e atac de panică, zic, nu înțelegi.
 Ca să vezi arăganță.
 Să zic, eu rezolv atacuri de panică, nu le fac.
 Vă jur, că așa i-am zis, vă dau cuvântul meu.
 Și a zis, bine, dar nu cred că tu înțelegi că poți să faci
 atac de panică încă de motive medicale.
 Eu habar n-aveam asta.
 Nu știam asta, că poți să faci atac de panică din motive
 medicale. Habar n-aveam.
 Chimia corpului, sau nu știu ce...
 ... formoni, I don't know, un cocktailul perfect, face atac
 de panică.
 Medical, fără niciun fel de probleme psihologică.
 Are sens?
 Revenim la ea.
 Am făcut-o să râdă, a vorbit cu mine în centru Cluj-ului.
 Atacul de panică s-a dus.
 Pentru că Creierul zice, bă, ești prost de fac să...
 Tu mori și tu râzi?
 Nu mai știi ce să credă.
 Adică efectiv...
 Iici și acum ce fac?
 Că eu credeam că mor.
 Și ăsta râde.
 Mintea și corpul să influențează reciproc.
 Are sens?
 Ioana, ajung la tine un pic?
 De unde plecasem?
 Că am ajuns aici.
 Așa.
 Nu, plecasem de la colegă noastră care ne-a spus și ne-a î
mpărtășit că a aflat că persoana respectivă s-a comportat
 altfel când a abordat-o.
 Acum jumătate de ori, țineți minte?
 Harta nu e teritoriu. Așa.
 Ok, mă duc să amint. Ce vreau să vă spun?
 Starea de bază se antrenează, bravo, exact.
 Ce vreau să vă spun? Făcând acel exercițiu pe care vi l-am
 dat mai devreme, înaintea să deschideți ochii sau în timp,
 după ce ați deschis ochii, cum vreau să mă simt, pe cine
 lasa să mă influențeze emoțional și așa mai departe, în
 realitate decizi reprezentarea ta mentală despre realitatea
 respectivă din ziua respectivă.
 Când faci acele exerciții de autoreflexie și zic ce vreau
 să simt azi în rapor cu orice poate să se întâmple, permit
 cuiva din exterior să-mi influențeze mie emoțiile, e ca și
 cum ai spune, permit teritoriului să-mi influențeze harta.
 Are sens? Când în realitate puterea vine din a controla rep
rezentarea ta, gândul tău, despre hartă. Are sens?
 A ceva care nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai
 bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu
 este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai
 bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu
 este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai
 bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu
 este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai
 bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu
 este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai
 bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu
 este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai
 bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu este mai bun, nu
 este mai bun, nu este mai bun,
 se datorează unei reprezentări mentale greșite despre real
itate de pe harta voastră.
 Adică undeva pe harta voastră este un egal, sau mai multe,
 între gândurile voastre și realitate.
 Adică, undeva pe harta voastră, sunteti siguri
 că realitatea este într-un fel anume și nu altfel.
 Are sens ce zic?
 Dar eu tocmai v-am demonstrat si o sa va bat la cap pana
 cand o sa ne intalnim la finalul modului 8
 Ca NLP-ul dovedeste consta si nu-i de la NLP, a stat de la
 altcineva, nu stiu de unde a venit
 De la Gregory Bateman, de la Nush, a Barnard, de la Nottow
 Bandley, nu ma intereseaza
 Ca in realitatea e totul altceva decat eritoriu, decat rep
rezentarea mentala sau gand
 Întrebarea pe care să-ți opui tu, în orice context în viața
 ta,
 ai vrea să ai sau să simți ceva diferit.
 Ce din ce cred eu acum, despre ce se întâmplă,
 e posibil să nu fie real?
 Asta e întrebarea de scoatele de pilot automat, de ieșiri
 de pilot automat.
 Ce din ce cred eu acum, despre ce se întâmplă sau mi s-a
 întâmplat,
 că e la trecut, poate,
 nu este real.
 sau este incomplet.
 Pentru că poate să fie real, o parte, dar nu-i complet.
 Mergi pe stradă și vezi un om că lovește un alt om.
 Ce crezi despre cel care a lovit?
 Că e un om agresiv, rău, cum să face așa ceva, chemă-n poli
ția.
 Da sau nu? Doar faza asta.
 În realitate, omul ăla lovește pe celălalt om,
 pentru că celălalt om primul a încercat să îi lovească soț
ia primului.
 Ai avut acces la informatia asta?
 Mai considera ca primul e rau?
 Se sizezi? Harta nu e teritoriu. Vezi ceva real,
 vezi o agresiune.
 Nu cunosti psihologia agresiunii sau ce s-a intamplat in an
terior,
 pentru ca tu nu ai acces decat la o bucata din realitate.
 E un exemplu corect?
 Va mai dau una, dar o sa usturoi un pic.
 Cred ca v-am dat-o deja, sau eu sau Marius, dar vreau sa f
iu sigur ca va dau.
 Il stiu de la Marius, asta. Si m-a marcat pe mine cand am
 auzit cand eram in locul vostru.
 Pacing pe realitate.
 Pentru că e real.
 Un om vine la urca la metrou,
 într-o stație,
 cu cei trei copilași ai lui.
 Știți povestea?
 Vaisa Marius, da?
 Nu contează cu ce, că e o povestioară, nu contează.
 Și cei din jurul judecă pe el bărbat, care se uită în jos
 absent,
 în timp ce copiii fac deranj, țipă, se bat, se hârjonesc.
 Și este judecat în condiție în care el venea de la spital,
 unde mama copilor murise.
 Tocmă murise.
 Ai avut acces la realitate sau nu?
 Nu.
 Ghici ce?
 99% din timpul tău ești în capul tău și tu filtrezi real
itatea, nu ai acces la ea.
 Și noi facem asta toți și eu inclusiv.
 Singura diferență între noi, între mine și voi, este că eu 
ies un pic mai des din pilotul automat.
 Atât.
 Nu sunt cu nimic mai bun decât voi.
 Și vreau, emisiunea mea ca în acest curs, să fac tot ce pot
 să vă transmit, că nu sunt cu nimic nici o, nici o mare
 superior, nici o, nici echipa noastră.
 Cu nimic! Singurele noastre avantaje diferite fără atât de
 voi sunt cam la contact cu informația mai devreme, ceea ce
 nu înseamnă că sunt mai bun.
 A fost istoric mai devreme și doar o antrenez mai mult dec
ât voi de-o camdată. Atât.
 În rest suntem exact la fel.
 Aveți același potențial, aceleași abilități, neexersate înc
ă.
 De asta insist pe niște idei, pentru că vreau să vă aduc la
 fileu și vreau să, când pleci din sară, să spui, bă, ăsta
 nu e atât de șmecher.
 Că poși eu. Vă jur că așa vreau să simțiți, vă dau cuvântul
 meu.
 Pentru că din punctul meu de vedere, și din nou asta o știu
 iar de la Marius, și Marius nu știu dându-o are, dar e
 foarte bună,
 nu cred în adepți și ucenici și fani. Mă flatează feedback-
ul, mă onorează, mă încarcă.
 Dar este o replică care mie, când eram în locul vostru, mi-
a setat foarte mult psihologia de viitor trainer.
 nu eram atunci, eram în locul vostru, eram în alt post.
 Și anume, un adevărat maestru nu creează ucenici.
 Un adevărat maestru creează alți maiești.
 Și de asta am obsesia de a veni constant în față oricărei
 grupi care lucrează
 să arăt că și voi aveți același potențial, abilități lat
ente, libertate de alegere, doar să faceți munca sau efortul
 necesar.
 Nu...
 Dacă pleci timurat din sala mea,
 zicând, mama, nu o să pot să facă ceva ce zice ăsta,
 eu fac ceva greșit.
 Ok?
 Deci vă rog frumos, dacă vreau, tăia asta situația,
 mână la fileu și spuneți-mi ce se întâmplă.
 Că aveți tot sprijinul meu.
 Harta nu este teritoriu,
 este valabilă în exemplul tău și îți mulțumesc că a ridicat
-o la fileu,
 a fost valabilă în exemplul meu aici, când am zis,
 bă, dar n-am marker-ei, vă rog frumos, dacă ți-ai un marker
-ei.
 Eu avem acces la ce?
 La ce vedeam?
 Dar ai acces la realitate?
 Ghici ce?
 Si in momentele de durere din viata ta, de cele mai multe
 ori, nu ai acces la realitate,
 ci ai acces la ce crezi tu despre realitate.
 Si asta, dintr-un motiv pentru care cred ca l-am dezbatut,
 dar vreau sa fiu sigur.
 Pentru ca avem cea mai mare nevoia noastra, psihicului nost
ru, este nevoia de certitudine.
 Știți că v-am spus la modul 1?
 Din nevoia de certitudine, ne bazăm pe ce simțim,
 nu pe ce e posibil să ratăm.
 La nivel de unde e posibil să ne înșelăm.
 Pentru că a ne pune constant întrebarea,
 e posibil să mă înșel,
 îți dezactivează sau îți diluiază un pic senzația de cert
itudine.
 Știți care ironia?
 Cu cât mai multă incertitudine poți să suporti în viața ta,
 cu atât mai palpitantă, mai frumoasă, mai plină și mai...
 Bogată va fi viața ta.
 Cu cât mai multă incertitudine poți să suporti în viața ta,
 cu atât mai bogată, mai plină,
 mai împlinitoare inclusiv,
 mai frumoasă,
 și mai palpitantă va fi viața ta.
 Cu cât mai mult te atașezi de certitudine, atenție, fără
 chiar să fie cu adevărat justificată certitudine.
 Și doar senzația ta interioră.
 Pe care nu o contești, nu o contrazici, nu o...
 Provoci.
 Cu atât mai plictisitoare va fi viața ta, acum nu îți dai
 seama. Știi când o să îți dai seama?
 85-90.
 Și o să te uiți în spate, o să zică bă...
 Da-i-mi-n...
 Ce-n siguranță m-am simțit.
 Știi? Asta o să-ți spui tu în capul.
 Ce bi... ce-n siguranță am fost.
 Uuuh! Am scăpat și de data asta.
 Sau o să te aduce aminte de cât de palpitant a fost
 viața cu Montan Rusu, cu certitudine și cu incertitudine.
 Că atentie, certitudina nu e rea, e bună, sănătoasă, ne hră
nește, ne vindecă.
 E bine să avem stabilitate
 în cele mai importante sănătatea. Bă, e bine să fie certă,
 nu știu cum să explic.
 Are sens?
 Bă da, incertitudinea uneori este a doua nevoie umană noast
ră, conform lui Tony Robbins.
 Asta înseamnă că e bine să ne o provocăm noi înșine.
 Prin, si eu va rog sa faceti asta, premisa de harta noie
 teritoriu.
 Undeva in viata voastra unde voi nu aveți ce vreti, nu sunt
eti ce vreti ca identitate,
 nu aveți pe cine vreti, ca nu stiu, apropiați prieten,
 social, intim, cum vrei tu.
 Nu ai nivelul financiar pe care il vrei, nu ai abilitatele
 pe care il vrei, nu ai carisma,
 ceva ce iti doresti si nu ai sau nu poti sau nu esti,
 Este pentru că ai undeva o certitudine despre o realitate
 și nu este așa.
 Pe care tu nu ești pregătit încă să o contești.
 Adică, ca să ne întoarcem la prima parte a zile, dacă a apă
rut random, că am pornit așa, când n-a fost,
 adică nu îți asum responsabilitatea pentru ceva din viața
 ta,
 pentru că te atachezi de certitudinea care îți spune harta
 E teritoriu.
 Și eu tocmai vin să spun că nu.
 Ajung la voi?
 Cu frica de neconoscut?
 Ce subiect frumos si interesant sa povestim despre el dupa
 pauza?
 Pe sarite si fara microfon cu ce pleci din prima parte a
 intalnirii de azi?
 Pe sarite, fara microfon.
 Astia care nu vorbiti de obicei, go!
 Mana sus si zi, te rog!
 Zi!
 Ah, perfect, iti multumesc!
 Excelent! Bravo! Excelent!
 Altcineva, pe sarite cu ceplej, te rog.
 Intrebare de dimineata, merci.
 Bravo, merci, Kate.
 Bravo.
 Altcineva.
 Comportamentul, emozile inflanteaza comportamentul, te rog.
 Vreau sa castic sanatate, nu sa pierd greutate, bravo, te
 rog.
 Mai tare, te rog.
 Vreau eu să permită al cuiva să vă înfrândețească starea
 emoțională pe al costului de azi, imediat, te rog.
 Nu știu? Mai multe întrebări. Perfect, Maria?
 Acceptă încetirea, stimulază curitatea, mulțumesc frumos.
 Ne vedem la fix! Pauză frumoasă, vă aștept! La fix ne reved
em!
