 Legen comunicare. Mintea si corpul se influenseaza reciproc
. Vrei sa nu mai simti ceva? Foarte simplu. Schimbati post
ura in un verbal.
 Vini oameni cu care lucrez la cursuri sau in diverse conj
unturi, intalnim la diverse ocazii,
 si vin la mine ploați asa si tris, sa uit in jos, si ce put
eam, am vrea sa fiu si eu mai vesel.
 Si zic foarte tare, stii sa zambesti?
 De ce stiu, dar n-am motiv.
 Si cum ar fi sa zambesti fara motiv? Da, da, trebuie sa fii
 nebun sa zambesti fara motiv.
 Nu. Pentru ca conform acestui principiu,
 Eu încep să zâmbesc fără motiv, o perioadă.
 Ce se va întâmpla?
 Îmi schimbe emoția.
 Și creierul meu reptilian va spune, bă, ăsta zâmbeste.
 Idilău? Ce-a pățit? A fumat ceva? Nu.
 Înseamnă coavelu, motiv pe care eu încă nu l-am perceput.
 Ia mă, să-i mai dau, deci.
 Ia oxitocină, ia serotonină, ia să-ți fie.
 Și îți schimbe emoția.
 Zâmbind, forțat, la început.
 Te rog.
 Studiu pe tema asta au făcut Amy Cady.
 Da, Amy Cady, da. Așa este. Dă-mi detalii. Dacă vrei, dacă
 nu îți dau eu, că-l știu.
 Nu, poți să-mi spui despre ce-i vorba, dacă le-ai aduc. E
 exemplu foarte bun.
 Da, am citit cartea ei și am urmărit și filmulețile pe care
 le are pe YouTube.
 O să te rog să-l pui pe grupul de Facebook. Bine?
 Spune despre ce-i vorba, dar o să te rog să-l pui tu, că eu
 uit.
 Și de aia.
 Așa cum a fost studiu.
 Da, studiu s-a facut pe câțiva subiecti și dintr-o anumită
 stare,
 deasupra scuza care a reprezentuit cu rogul să simte poziț
ia corporală,
 din două minute, în un an, la un an ieri, la un an ieri.
 În sensul că cei care erau supărați aveau o stare, a zis că
 trebuia o pozitie de o ce?
 Aveam o stare ticică...
 Mi se pare că e ala de care zici tu a fost cu jocurile de
 noroc, nu?
 Da, cu jocurile de noroc și cu jocurile de noroc și cu stud
enții...
 Da, ala, ala, ala, ala, e același, e același, e același.
 Li s-a luat, ai zis, nu știu dacă am auzit că beam apă, li
 s-a luat mostră de salivă,
 au fost două grupuri împărțite, unul într-un grup într-un
 grup,
 s-a mostră de salivă înainte de experiment și după.
 Am fost pusi sa stea timp de 2 minute, am o verbale de tr
istete, de slabiciune, de submisivitate cu umerii cazuti,
 privirea in pamant, corpul facut mic, cealalt pe birou,
 relaxati cu maniile la spate, foarte zambind, timp de 2
 minute.
 Dupa care au fost pusi submisive, de simptom, de simptom,
 de simptom, de simptom, de simptom, de simptom, de simptom,
 de simptom, de simptom, de simptom, de simptom, de simptom,
 de simptom, de simptom, de simptom, de simptom, de simptom,
 de simptom, de simptom, de simptom, de simptom, de simptom,
 de simptom, de simptom, de
 Au fost pusi să stea timp de 2 minute, anul verbal de trist
ete, de slăbiciune, de submisivitate cu umerii căzuți, priv
irea în pământ, corpul făcut mic, cea le pă birou, relaxați
 cu mâinile la spate, foarte zâmbind,
 timp de 2 minute, după care au fost pusi submisive, de slăb
iciune, cum le zic ei în limba engleză, au riscat mai puțin
 la jocul de noroc, ca statistică, nu toți, da? Statistic,
 și au câștigat mai puțin.
 Cei care au stat în pozitie non-verbală de putere, de înc
redere în ei, deschiși, zâmbitori, chiar dacă nu simțeau
 asta în acel moment, au riscat mai mult la Blackjack, la j
ocul din ori, și au câștigat mai mult.
 Pentru că emoția lor interioară era diferită. Și asta le-a
 schimbat comportamentul.
 Mai mult decât atât la finalul acestui experiment, li s-a m
ăsurat din nou cortisolul și testosteronul.
 a observat că cei care au stat în postură non-verbală, de
 slăbicini, de submisivitate,
 aveau nivelul de cortisol foarte crescut, adică de stres,
 iar cei care au stat în postură non-verbală de putere și de
 încredere ei,
 au avut nivelul de testosteră foarte ridicat și stres
 foarte scăzut.
 Din coia ce testosteron era foarte scăzut.
 Doar din limbaj non-verbal, doar din comunicarea non-verbal
ă,
 doar prin felul în care eu îmi folosesc propriul trup,
 pot să-mi influențez inclusiv chimia
 corpului.
 Mă are să-mi știu ce vă zic.
 Practic,
 în momentul în care vreau să-mi schimb emoția, că vin oam
eni și îmi spun, bă, nu mai vreau să simt ce simt, din vari
 motive.
 Asta e la nivel de modul 1, o să vă dau și alte variante,
 dar nivel de modul 1, acum, în prima parte a zilei,
 îmi schimb emoția
 schimbând în
 comportamentul non-verbal.
 Lege în comunicare. Nu am cum să simt același lucru dacă î
mi schimb limbajul nonverbal.
 Limbajul trupului.
 Dacă îmi schimb postura, voi schimba automat și emoția.
 Asta e valabilă când vine vorba de mine.
 Dar mă ajută cu ceva asta când vorbesc cu alte persoane și
 comunic cu alte persoane?
 Evident. Când ei își schimbă postura nonverbală în timp ce
 eu comunic cu ei, știu că la nivel interior și-au schimbat
 emoția.
 Asta nu e un feedback fain ca stiu ca ajung la el cumva, nu
 stiu inca in ce directie.
 Confort, desconfort, dar vad ca am un impact.
 Corect?
 Da.
 Intrebari, de orice fel.
 Te rog.
 Bine, foarte greu de multe ori sa-ti defineesti trairea.
 Da mai tare.
 Ea.
 E foarte greu sa defineesti trairea si emotia, da, da stii
 de ce?
 pentru că trăirea și emoția definită ajunge să fie doar o
 etichetă, adică un cuvânt.
 Iar cuvintele sunt subiective pentru că vinte pe harta fiec
ărui în funcție de vocabularul și experiența lui personală.
 Ceea ce pentru mine înseamnă tristete pentru că e posibil
 să înseamnă doar nostalgia. Corect?
 Am de unde să știu că trăim aceeași emoție vreodată? Nu,
 niciodată.
 De aia nu sunt de acord cu diagnosticiile sau cu etichetele
 de genul nevroza, ADHD, bă, astea sunt doar cuvinte.
 Nu sunt aplicabile tuturor, e exclus. E aplicabil doar stic
ui aluia care a inventat cuvântul.
 Că pentru el e valabil. Pentru mine nu mai e valabil.
 Când vine un parinte și se pune, bă, copilul meu a fost
 diagnosticat cu ADHD.
 Felticite, e doar agitat și copil. E bine, e normal, lasă-l
 în pace.
 Cum adică, nu-i bolnav? Nu!
 Bine, sunt trepte și cazuri, și înțelegi, extreme.
 Dar un copil care doar ne-a stâmpărat și nu stă locul lui
 și nu te ascultă și varse,
 și măcămăi și băiețel face mizerie și mai aștept cei și nu-
i atent,
 băi, perfect în regulă. Așa am fost eu.
 Dacă vrei să spun că eu am fost defect, nu o să spun asta
 niciodată. Eu sunt perfect ok.
 Cuvintele și definirea emoților monii sunt doar cuvinte,
 sunt etichete.
 Și vom discuta despre asta. De ce atunci când primim o et
ichetă din exteriorul nostru, e bine să o punem în senul înt
rebării pentru că nu e a noastră.
 Cum pot eu să îmi dătific? Cum pot eu să îmi dătific?
 Ce anume trebuie? Și să facă garcă îi emoția mea?
 La ce te ajută?
 Să-mi ajută eminime, să-mi identific ce emoție am.
 Și să-i ajut și pe ceilalți din fața mea.
 Nu mi-ai răspuns, mi-ai răspuns filozofic-oșoistic.
 La ce te ajută să dai un nume la ceea ce simți, în loc să
 simți?
 Ca să verba și să faci cu ceea ce simți.
 De ce trebuie să dau un nume la ceea ce simt ca să știu ce
 să fac cu ceea ce simt?
 Poate pot gestiona de multe ori și întrebat.
 Așa. Da?
 Da.
 De că traiesc cu care ai...
 Deci vorbim din nou de exterior, observ, da?
 Da.
 Ok, ea m-a întrebat de interior.
 De interior?
 Are să-mi știu ce spui.
 Da.
 Dar eu vorbesc de interior.
 Ceea ce nu s-te-a învățat Moni să facem cu emoțiile noastre
, și nu e o vină din nou,
 E doar o lipsă de informație în nivelul de societate global
ă, nu România.
 Suntem învățați să facem multe lucruri cu emoția noastră,
 mai puțin să le simțim.
 Ni se spune, nu fi trist, nu fi furios, calmează-te.
 Nu e bine ce simți, ia un Xanax.
 Băi nu, e perfect în regulă orice. Simți cât timp îi dai vo
ie să simți.
 Modul 2 doar asta facem. Vorbim despre emotii ce sunt, de
 unde vin, care e rolul lor, care e scopul lor, cum fac cu
 alea care nu-mi plac, care e mesajul al lor care nu-mi plac
,
 de ce unul de emotii ma bag in stari de ala de simt ca nu
 mai pot sa ies, care e mesajul lor,
 dar nu suntem invatati sa ne traim. Baza acestor noptiuni
 pe care le vom face si exercitii pe care le facem in modul
 2 este simte-ti emotiile, nu conteaza numele lor.
 Simtele. La nivel general, vai putea sa intuiesti, Moni, ca
 este confort sau discomfort?
 Ca e basic, nu? Mai departe este strict subiectiv. Nostal
gie la tine va fi tristete la mine.
 Va trebui sa stam, cred ca, multe ore la bere la 5 dimine
ata impreuna, ca sa ne dam seama ce simtim.
 Si cam cum fac barbari, stii?
 Vrei să-ți așa se ateră.
 Să mă înțelegi ce?
 Pentru că prin creiere de raport voi ajunge să simți ce sim
ți tu, nu mă va interesa numele.
 De acord?
 Tii am răspuns?
 Da, dar.
 Eu înțeleg ce vreau să zic.
 Ia zi-te-o, Sanda.
 Dar tu înțelegi ce vrei să zic pentru că ai harta ei, nu?
 Pentru că sunt emetici.
 Am înțeles.
 Aceasta punere de întrebare, când ne trebuie un nume.
 Pentru că noi suntem așa, suntem educați învățați să defin
im o patologie cu un titru, cu un nume.
 Și de foarte multe ori în ultimii ani am făcut și întreb
area, și m-am și distrat în sinea mea,
 sunt niște cuvinte ce îi spun pacientul care...
 Așa este.
 Și când schimbă, traduc limbașul acesta medical,
 În cuvinte simple, de care îl încep să le folosesc cu pac
ienții, de asemenea, cât de dez-anxia...
 Fără anxietate este cuvântul pe care-l spuneam să folosesc
 în locul definiției bolii.
 Așa este.
 Pentru că și bolile astea sunt artificial numite.
 Dacord.
 Dar noi începem în terapie punând titlu.
 Așa este.
 Deci, îl știm despre ce discursul.
 Științific este nevoie de asta.
 Poate că oamenii medicali, nu știu dacă ești în asentiment
ul meu, încearcă să adună într-un tipar și să pun în căsuțe
 multe lucruri ferite.
 Avem nevoia de a băga în căsuța X și să o numerotăm cu titl
ul general cu Tatăl.
 Bravo!
 Poate să facem studii și să comparăm căsuța asta cu Tatăl.
 Așa este, așa este.
 așa este.
 Și ne dă un rezultat statistic o medie.
 De acord.
 Și e bine că e așa.
 Pe care le-am scos și să tratăm pe toată lumea cu media.
 Corect.
 Nu se potrivește.
 De acord.
 Și practic ce spune Sanda este că noi prin aceste definiții
 și etichete, care atenție în anumite medicumi medical,
 e nevoie de ele ca să poasă funcționeze niște oameni,
 general vorbind cu niște unelte.
 Însă dacă nu ies din ele îmi creez de fapt acel potrat cu
 care am început acest curs.
 Tineți în tine pătratul? Pătratul sunt etichetele și cuv
intele din care nu vreau să ies pentru că nu sunt curios de
 ce alte cuvinte pot să folosesc ca să explic unui pacient.
 Ceva ce în termen medical sună propăstios, în termen de bun
 simț de vocabular bogat care poți să-l ai să explice omului
, pentru el sună mai basic. Am înțeles cu Alexander? Super-
coare.
 Altă întrebări, de orice fel. Daudra.
 Cum pot să fac să mă focalizez în același timp rapid, să
 constientizez și pe mine și pe el? Pentru că eu trebuie să
 fiu atentă și la mine?
 Foarte simplu.
 Că de reprezent sunt atentă la mine. Și nu e ok pentru rez
ultatul care îi se va păruge.
 Este ok că mă carești atentă.
 Că?
 Este ok că mă carești atentă. Eu cunosc oameni care nu se
 atrezi nici la ei, nici la alții.
 Se poate mai rău.
 Serios?
 Se poate mai rău.
 Se poate mai puțin bine.
 Da.
 La nivel de cuvinte, când zic rău, e diferit de atât decât
 atunci când zic mai puțin bine.
 Mă suna nește faci, cum ești? Și unii zic, bă, rău, frate,
 azi am o zi de tot. Și eu zic, cum ești? Mai puțin bine ca
 ieri, dar e ok.
 Sună altfel. Cuvintele împrogrammează harta metală. Vă dau
 cu asta până la finalul modulilor.
 Deci, să știu ce fac, să știu ce vorbesc, să văd ce face și
 ce vorbește să fiu atent de să-i dau și...
 Da. Înainte să vă spun, vreau să-mi spui cum ai făcut că at
unci când ai învățat să mergi, ai ajuns la stade de a purta
 tocuri, probabil porți tocuri, nu?
 Dansezi pe tocuri, înțeleg? Ai făcut spor la viața ta? Ok.
 Și totuși la început când ai început să mergi picai. Des.
 Am perseverat.
 Am perseverat.
 Până la luna așaptia?
 Vei reuși?
 Da, cel puțin până la așaptia vei reuși.
 În Italia.
 și că voi cumva suntți scopleșiți și va trebui să le aplica
ți pe toate în același timp și nu o să vă descurcați pentru
 că nu știți cum o să faceți, că renunțați.
 Și să și ratăm, să ascultăm, să și exercăm și nu în verbal,
 dar asta vine și cu emoțiile imediat, după aia vrea să mă
 înveți, eu să fac linia timpul și aaaa, unde am ajuns?
 E în regulă, renunțați la această presiune, nu există, nu
 are sens.
