 Cum ai început să faci lucruri cu lucruri de
 lucru de vizitare?
 de gândire sistemică.
 Să mai am nevoie să introduc un nou concept,
 să pregătesc încet-încet terenul pentru cele două tehnici
 pe care mi-am propus să vi le dau zilele astea.
 Și îmi vine în minte o întâmplare...
 Spălați vasele sau...
 Putem să vă zicem ce dorim, ce comandăm?
 Limonada...
 La un moment dat
 mă durea un picior, mai știu ce.
 Și am un bun prieten
 care e medic, dar un medic din ala
 medic
 super pasionat, adică genul ala care
 atât de pasionat e, știți tiparul ala de
 geniu nebun? Ăsta este medic
 geniu nebun, adică omul
 doar de plictisială și-a construit singur
 un EKG-ul din ala, un aparat de măsurat
 Echagel. Și l-a construit. Ghiș din ce?
 Din piese de computere.
 Deci, aia e un computer că nu se dădea la ici.
 Când mergeam la el, era plin peste tot.
 Amparate de măsură, chestii. Și zic, ce ne-ai ba face?
 Și aia e simplu. M-am construit eu un electrocardiogramă
 din asta.
 Se plictisea. Nu mai știu cum se cheamă.
 Echagel, da.
 Și, bine, noi n-am știut de la el.
 Ne-au zis colegi de aici, le zice, ba, stii ca asta a
 terminat toata medicina cu 10 pe linie la toate examinele.
 Cel acum in timisoara este unul dintre cei mai bine cotati
 acupunctori.
 Deci face acupuntura.
 Si la un moment dat era la noi si durea piciorul.
 Ia zic, ba, zici-mi si mie ce sa fac, ce...
 Și în mintea mea era, mă, a fost căzut calciu, ceva de mădo
are mușchi, acelea, la care ăsta se uite și zice, Meridianul
 nu știu care e blocat.
 Adevărul e că Simona, soția mea, are hernie de disc, destul
 de nasoala, de care trei hernii de disc la coloana.
 care are, odată la câțiva ani, crize din alea că trebuie l
uață pe brațe și pusă pe pat, că nu se poate mișca.
 Și îl sunăm, ăsta vine cu trusa de ace, tic-tic-tic-tic, și
 în 15 minute se ridică din pat.
 Nu am văzut ceva comparativ să aibă efect atât de puternic
 cum are acu punctura ce face omul ăsta.
 Însă altceva mi-a atras atenția.
 De ce în mintea unuia este,
 păi, lipsește calciu din fibra musculară,
 cu cunoștințele mele sub-sub-sub mediocre de medicina?
 Lipsește ceva acolo, îmi trebuie o vitamină, un mineral, ce
va, la care asta nu, nu, nu.
 Nu ai nicio treabă cu chestia asta.
 organismul oraștii cum să-și ducă calciu și ce are nevoie
 acolo,
 e blocat un canal energetic, astfel încât informația că ar
 trebui să ajungă calciu acolo
 nu ajunge cum trebuie, nu este dată comanda și deci de asta
 apare durelea.
 Am stăit și m-am gândit și am zis ok.
 Care din acestea două variante este adevărată?
 Care credeți că e adevărat?
 Cea cu calciut sau cea cu informația și energia?
 Ca să vă mai zic despre Nenia asta...
 Dacă îi dai o frunză, e o frunză, din parc și îi dai o frun
ză.
 Și îi zice, închide ochii, deschide gura și îi bagi frunza
 aia în gură.
 El o mestecă și îți zice pentru ce e bună, ce efecte are.
 pentru ce-i buna, ce efecte are, unde ori zice si numele in
 latina al plantei respectiv.
 Nu tot timpul, dar efectele, dupa arome, dupa gust, zice, a
, asta face asta, face asta, face asta.
 Preda medicina naturista indiana, ma rog, are o gramada de
 cunostinta despre asa ceva.
 L-am vazut lucrand pe Simona si, nu numai, si prietenii
 care mi-au nevoie, in teapa, vine cu acele,
 Deci zic, ti-ai adus masina de cusut.
 Pune aici.
 Pentru mine e o autoritate, adică stiu că pot să mă bazez
 pe părerea lui.
 Însă părerea lui și modul în care îi abordează lucrurile
 este complet diferit de alți prieteni care sunt medici
 și care văd o altă paradigmă a bolii.
 E corect întrebarea care are dreptate?
 De ce?
 Tine mâna sus ca să te vada.
 Eu te văd când ridici mâna, dar colegii mei încă poate nu
 te au.
 Pentru că fiecare are dreptate
 pe partea lui, să zicem, din punct de vedere, NLP,
 doar că putem spune și din punctul specializării lui.
 E ca și cum te duci la mecanic, cu mașina,
 și unul spune diagnosa, spune testerul pe mașină,
 și spune, are Gheorghe Vasile,
 și altul ascultă mașina, vede ce sintome are și spune, zice
, are Gheorghe Vasile.
 Da, dar ei au zis altceva, cu totul diferit.
 Unul a zis calciul, ala a zis meridianul C3.
 Acum pot fi în ideea asta pot fi corroborate cele două situ
ații, pentru că nu ajunge calciu, pentru că e blocat mer
idianul respectiv.
 Sau unul spune efectul altulcauză, acum mi se șoptește în
 casc.
 Ok, mersi.
 Eu mă mărțumesc.
 Ce văd eu aici este că unul privește din punct de vedere
 sistemic, holistic, și unul vede doar causa, rezolvă causa
 și...
 Asta-vă astea.
 Effectul, da?
 Da, da, da. Ok, mulțumesc.
 Ok, bun. Hai să ne mai jucăm cu ceva.
 Poate că ați făcut cu Horia?
 Dacă...
 Nu...
 Știți experimentul, nu?
 Ce culoare e asta?
 Ați fost la ora aia de fizică?
 Sau ați făcut-o la NLP?
 Nu ați făcut-o?
 Unii au lipsit.
 Mi-am dat seama, stiu.
 Deci, ce culoare e asta?
 Si a-ti trecut la fizica, la scoala?
 Dar nu la master-ul de fizică.
 Pentru că conform științe actuale,
 roșu este singura culoare care n-o are acest obiect.
 Uite-te bine.
 Vezi? E singura culoare care n-o are.
 Pe care o respinge, astfel încât ajunge la retina ta,
 Conform fizicii de la scoala, ce se face la scoala, cum e
 facuta materia?
 Pune-ti asa degetele.
 Pune-ti asa degetele.
 Le atingi? Pot sa le atingi? Ia, verific.
 A atins cineva degetele?
 Oii fratele, nu ati atins degetele ca ati fi explodat daca
 ati fi atins degetele. Noi nu putem atinge materia.
 Nici un atom nu se atinge de alt atom, pentru că explodează
.
 Doar în acceleratorul de particule, ala ce are 24 de km
 lungime sub pământ, se bombardează atome ca să se apropie
 și nici atunci nu reușează să se atingă, că în momentul at
ingerii explodează.
 Noi nu atingem, nici un atom nu se atinge de alt atom.
 Corput tau e format din atomi care nu s-au atins niciodata,
 care stau in vid, unul langa altul.
 In vidul ala, in spatiu ala dintre atomi, e o anumita dist
anta intre ei.
 Ok?
 Dar si in materia asta e facuta tot din atomi.
 Nici atomi astea nu s-au atins, nici atomi astea nu s-au at
ins si e o distanta intre ei.
 Orice lumina radiaza fotoni.
 Vin fotoni aia si sunt de mai multe marimi.
 E fortsata explicatia, nu e aia stintivica, daca sa o inte
legeti.
 Sunt de mai multe marimi in functie de culorile lor.
 Amesteculor, de culoarea alba.
 Sunt de sapte culori,
 sapte marimi de foton.
 Unii trec prin spatiu dintre atomi
 si intre in materia asta.
 Unii sunt prea mari pentru spatiu ala
 si se ciocnesc.
 Adica nu ar intra prin sita atomilor respectiv
 si se respinci.
 Aia respinci sunt cei pe care-i vezi.
 Sunt singurii care nu sunt în această materie.
 La ce ne-aibă am ajută chestia asta în curs de NLP, că e
 fizică de liceu?
 Noi trăim într-o realitate care e exact pe dosul a ceea ce
 noi gândim că este.
 Toată viața noastră am construit modul nostru de a fi des
pre o realitate care nu-i așa.
 Nu știu dacă tot.
 Știu că când tu îți cumpări ceva, o bișutărie, o haină roș
ie, e singura culoare care n-o are.
 Când îți cumpări ceva, nu știu, te vopsești blond, verde,
 apă, deci dați-mi vă rog culoarea asta care nu e.
 Ia duceți-vă mai departe în explicația asta.
 Dacă unele lucruri sunt opuse de cât par ele a fi,
 e posibil ca și alte lucruri să fie opuse și să nu ne dăm
 încă seama?
 Nu, e singura culoare care nu e.
 Este singura?
 Voi mai da una?
 Ca sa va enervezi pana la capat?
 Da?
 A gusta cineva zahar?
 Ce gust are zaharul?
 Da?
 A gusta cineva zahar?
 Ce gust are zaharul?
 Dulce? Esti sigura?
 Stii de ce? Pentru ca conform stiintei,
 deci nu teoriilor conspiratie, ci stiintei,
 zaharul si orice materie nu are niciun gust.
 Văd așa facea.
 Cum adică?
 Cum adică?
 Nici urzicile, mama lor!
 Materia nu are gust.
 Zahărul nu este dulce, sarea nu este sărată.
 Bă, de trăit, de trăit nu știu cum e cu trăitul.
 De existat, știu că existăm.
 Încă nu te doare. Crede-mă că încă nu te doare. Stai să ur
mează.
 Ați uitat să le ziceți de algo' calmin să-și ia cu ei la
 modul unde...
 Revin. De ce zic zahărul nu are niciun gust?
 La modul următor. Vă explic.
 Glumeam.
 Gândiți-vă așa.
 Zahărul? Nu știu dacă...
 Bine, eu am fost ocilar.
 Deci, nu aveam prieteni, stăteam și-mi citeam...
 Care era cartea preferată?
 Cartea de chimie, cartea de fizică...
 Eh, ce vrei, nu.
 Nu mă duceam să joc fotbal, ce faceam? Citeam.
 De-aia mi-a crescut creierul.
 mai mult decat trebuie, dupa unii.
 Fii atent!
 Zaharul face parte
 din familia benzinei.
 Asa ca zaharul este o substanta chimica
 care e foarte asemana toare cu benzina.
 Nu-ti prea vine sa mai mananci zahar cand stii ca
 tot un fel de zahar se baga si in carburatorul ala,
 dar indiferent de chestia asta. Ce este zaharul?
 Este o structura de niste atomi
 cu și unul lângă altul frumos.
 Atomi care în organizarea lor și cum, ce tip de atom sunt
 acolo și numărul care sunt,
 pot fi folosiți de celulele noastre ca să
 să aibă energie. Sunt ca niște mici
 depozitare, mici baterii de energie
 pe care, când le iau, le
 absoarbe corpul, le duc la nivelul celulelor
 și acolo mă încarc cu energie. Asta vede organismul.
 Când organismul pune limba pe ceva cu energie,
 zice, cum fac să țin minte că mai vreau așa ceva,
 pentru că a fost foarte bine. Și îi pune o etichetă.
 Gusturile sunt etichetele.
 Creierul nostru a pus gustul de dulce pe combinația de at
omi.
 Nu știm.
 Vă mai duc un pic mai departe dacă vă ținem.
 Noi credem că toți simțim același gust dulce pentru că i-am
 dat aceeași denumire.
 De unde știu eu că gustul dulce, așa cum îl simt eu,
 este exact același gust dulce pe care îl simți și tu.
 Eu pot să denumesc într-un fel, pot să-i dau o denumire ac
estui gust, acestei substanțe,
 dar nu înseamnă că eu îl simt exact cum îl simți tu.
 Poate tu îl simți cum simt eu gustul sărat.
 Să zisati cât de mult forțăm limitele hărții noastre ment
ale aici.
 Să zisati că trebuie să facem un efort ca să integrăm ace
astă informație?
 Asta îmi place la NLP.
 Efortul ăsta că trebuie să integrăm o informație atât de ie
șită din paradigma obișnuită de gândire.
 La ce ne ajută?
 Asta? La nimic.
 Însă mă ajută flexibilitatea mentală pe care o obțin.
 pentru că te-am forțat un pic, creierul acum, să facă efort
ul ăsta de a ieși din rigiditatea, de a crede că culorile
 sunt ceea ce păreau a fi, gusturile sunt ale substanței
 respective.
 Te forțez să ieși din lumea limitată, pentru că urmează să-
ți predau niște concepte unde am nevoie de o altă gândire.
 Nu aș putea să introduc acele noi concepte spirituale fără
 această deschidere.
 Pentru că știi ce aș face?
 Aș face o pseudo transformare.
 Pe o fundație extrem de rigid, aș aduce ceva extrem de flex
ibil și nu s-ar potrivi.
 De aia ne străduim să facem asta.
 Dar ziceți-mi cum vi se pare această perspectivă, această
 paradigmă diferită de a vedea lucrurile.
 Ce înseamnă o paradigmă?
 Un model despre lume care îl vezi din alt tunghi,
 și care nu se poate suprapune cu celălalt.
 Ăla cu energia, cu meridianele blocate,
 nu se suprapune cu substanțele chimice care îl lipsesc.
 Nu pot să faci, asta văd frecvent că se întâmplă, mixt de
 paradigme, ghiveci.
 Oameni care zic, fii atent, te duci și faci o meditație și
 cu chestia asta îți rezolvi nu știu ce probleme financiare.
 Păi, nu se întâmplă. N-au treabă. Dacă aveți timp până pui,
 mine vă explic.
 Dar de ce nu se întâmplă?
 Pentru că sunt două lumi, două paradigme complete diferite.
 Nu ai cum să le îmbini.
 Îmbinarea paradigmelor nu există niciodată.
 Nici o știință, în niciun domeniu nu se îmbină paradigmele.
 Ori stăm într-o paradigmă în care zicem, asta e culoarea ro
șie,
 ori stăm într-o paradigmă în care zicem, asta nu este culo
area roșie,
 Asta este percepția mea despre radiația care provine de la
 acest obiect.
 Însă fii atent.
 Pentru a merge mai departe, uneori, ceea ce m-a ajutat până
 într-un punct, am nevoie să las în urmă ca să pot să merg
 în continuare.
 Știi, unui copil mic, când te întreabă,
 De ce iau copaci frunze?
 Zici, drăgu' meu, copaci iau frunze ca să nu le fie frig.
 Sa se îmbrace, uite, ce frumos a îmbrăcat iarna copacul,
 sau are frunze ca să nu îi fie frig, de-aia are bradul, de-
aia e verde brad.
 E mai târziu, când același copil crește, nu îi mai dai răsp
unsul ăsta.
 Îi spui, se hrănește frunzele.
 e greșit să păstreze, gândiți-vă, ceară însemna să păstreze
 prima paradigmă
 tot timpul.
 N-ar mai putea crește, n-ar mai putea evolua.
 Regulea e așa.
 Ceea ce ne ajută până într-un punct ne încurcă să mergem
 mai departe.
 Deja pe noi paradigma în care noi credem
 ceea ce percepem ne încurcă.
 Dacă eu stau convins că eu percep realitatea, eu nu pot să
 adaug în interiorul meu ideea de harta mentală.
 Dacă credeți că înțelegeți ce e harta mentală, o înțelegeți
 teoretic, dar a putea să integrezi ideea de harta mentală
 înseamnă că eu trebuie să o separ de realitate.
 Că altfel de ce aș denumi ceva?
 Harta mentală și altceva, realitate.
 Territoriu. Vă amintiți? Harta nu e teritoriu.
 E, harta mentală zice, această culoare este roșu.
 Realitatea zice, această culoare nu este roșu.
 Roșu este doar denumirea pe care tu o dai percepției tale
 despre o radiație
 care este emisă, reflectată de acest obiect, nu este a ac
estui obiect.
 Deci, aia e realitatea, dar noi nu percepăm așa, noi gândim
 după harta noastră mentală.
 E bine, uneori hărțile noastre nu sunt complete, uneori hăr
țile noastre nu sunt corecte.
 Eu nu mă pot baza doar pe hărțile mentale și, în primul r
ând, nu mă pot baza doar pe harta mea mentală.
 Pentru că uite ce mi-arate harta mentală.
 Ăsta e roșu.
 Luat-o ca metaforă.
 Ăsta este roșu.
 Harta mea îmi zice, ceea ce vezi e ceea ce este.
 Ăsta zice harta mentală.
 Dar atunci, în cazul ăsta,
 mă întorc la bucata asta,
 pentru că eu văd că ăla fumează,
 dar nu-i văd cauzele.
 Dacă fumează înseamnă că aia e cauza. Nu.
 Paradigma lărgită zice, nu, ăla e doar efectul.
 De multe ori noi nu vedem
 cauzele și zicem că nu există.
 Exact ca
 aici.
 Aștiași metaforă, dar dusă în alt sistem.
 Ok. Bun.
 Sunt lucruri în viața noastră pe care nu ni le putem expl
ica, cum ziceam la început.
 Sunt lucruri în viața noastră care n-au nicio logică, nicio
 rațiune,
 și totuși suntem dispuși să ne dăm viața pentru ele, atât
 de importante sunt pentru noi.
 și nu le putem explica logic, nu putem să le explicăm raț
ional niciodată.
 Și sunt lucruri logice și raționale pentru care nu am fi
 dispuși să consumăm nici măcar un bobârnac, dar nu mai să
 ne dăm viața.
 Și atunci vine întrebarea de ce lucrurile care sunt ilogice
, iraționale,
 au atât de mare impact în viața noastră încât suntem dispuș
i să ne sacrificăm pentru ele,
 iar când ești pus în fața, să zicem, unui exercițiu iraț
ional,
 mintea ta ziceă, eu nu îl înțeleg, nu vreau să fac.
 și stai deoparte.
 Te s-a întâmplat?
 Să refuzi lucrurile
 pe care nu le înțelegi
 și care nu păreau foarte raționale și foarte logice?
 Deși ai fi dispus să-ți dai viața
 pentru ceva ilogic
 și irațional, precum iubirea,
 de exemplu.
 Poți să-mi explici?
 Poți să-i explici iubirea?
 Poți să demonstrezi cuiva că tu simți iubire?
 Ia gândește-te.
 Prin acțiuni, prin acele acțiuni,
 poți să le faci și dacă nu simți iubire, exact aceleași ac
țiuni.
 Cum poți tu să descrii și să explici o emoție, cum e iubire
a, de exemplu,
 și să fii dispus inclusiv să-ți dai viața dacă iubești pe
 cineva, să te sacrifici pentru acel cineva.
 Dar cum pot să întrebă altfel?
 Ce anume
 ce anume știi despre tine
 ceva ce e a lungul evoluției tale
 a rămas neschimbat.
 Ce nu s-a schimbat la tine?
 De când
 te-ai născut până acum? Ce a rămas la fel?
 Numele și CNP-ul, ok.
 Bun, perfect, dar ai putea să-ți le schimbi. Mă rog, CNP-ul
 nu.
 ADN-ul.
 Și ADN-ul se modifică, și ADN-ul se modifică.
 felul în care simți? Se schimbă emoțiile de la minut la
 minut?
 Există ceva ce nu se schimbă?
 Și de unde știm că suntem tot noi
 și alți și ieri?
 Da, dar ai sentimentul că ești tot tu?
 Ești sigur? Adică...
 Ai certit tu din ea că ai fost tot tu și ieri?
 Deci, de ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 E sentimentul că a fost vecina care a făcut nu știu ce ieri
?
 Nici tu de azi a fost...
 Să zic ceva... Păi, nu că vreau să te uiți în interior și
 să-ți dai seama, băi, se continuă același sentiment?
 Uite, de exemplu, mâine, când te gândești la ziua de mâine,
 tu te gândești că tu vei trăi experiențele eului tău de azi
 în ziua de mâine?
 Adică, vei fi tot aceeași persoană care va trăi mâine sau m
âine vei zice, bă, eu sunt Gigel?
 Giorgetto.
 Fiziul și ce altceva, ce altceva. Ce se schimbă, ce rămâne
 neschimbat. Hai să vedem.
 Exterioră, informații, experiențe, ok, dar în interior mă
 interesează.
 Simțurile? Care sunt simțuri? Că nu știm nici ce culori ne
 uităm.
 Ce culori ne uităm. Câte certitudine. Chiar te bazezi pe
 simțuri?
 Chiar te poți baza?
 Gândurile se schimbă de la minut la minut.
 Tot aia o să simți.
 Aia nu se schimbă.
 Sufletul acela e un...
 Eu e un sentiment, o senzație de a fi
 care se păstrează continuă, indiferent dacă se schimbă emo
țiile pe care le simte acest eu.
 Ai observat că tu uneori simți tristete, tu uneori simți bu
curie.
 Emoția s-a schimbat.
 Eu care a simțit ăstea, e același.
 Ieri, eul ăsta avea mai puține informații.
 Azi are mai multe informații, are alte gânduri, alte emoții
.
 Și-a schimbă și hainele, dacă s-au murdărit.
 Nu, au rămas așa.
 Sau?
 Dar eul care se uită la aceste emoții,
 e același de când ne-am născut.
 Îl cunoști pe acest eu?
 Am auzit de el.
 Eu-ul ăsta,
 el experimentează emoții,
 experimentează gânduri.
 Însă acest eu e adevărata noastră natură.
 Deconectarea emoților de la acest eu
 produce toate problemele pe care le avem noi în viață.
 Eu-ul acesta nu are nicio explicație rațională.
 Așa cum nu poți să demonstrezi rațional că tu simți iubire,
 de exemplu,
 nimeni nu poate să îți demonstreze că există acest eu.
 Dar, întrebare, e nevoie să-ți demonstreze că existi?
 E singurul lucru pe care filozofii îl zic că nu e necesar
 să îl demonstrăm.
 Au apărut filme din alea science fiction în care oamenii
 sunt băgați într-un laborator și mintea lor e cuplată la nu
 știu ce chestii și corpul lor e într-un laborator,
 dar ei au impresia că trăiesc și nu știu ce.
 Păi nu știu.
 E posibil ca realitatea asta să fie o iluzie.
 E posibil ca roșul ăsta să nu fie roșu.
 E posibil.
 Fizica zice, da, așa e, nu e roșu.
 Zahărul nu e dulce, zice fizica.
 Însă un singur lucru nu am nevoie să demonstrez.
 Exist.
 nu există nici cea mai mică incertitudine legată de faptul
 că existi sau nu existi.
 Matrix zice exact acest lucru.
 Matrix... gândește-te așa...
 Eul era neo din Matrix.
 Emoțiile, eul ăsta emoțional, să zic așa, care trăiește emo
țiile,
 era în momentul în care era intrat în Matrix.
 Când trăia în Matrix, el nu știa că ăsta nu e roșu.
 Credea realitatea de acolo, realitatea iluzorie.
 Pentru el, a văzut cineva filmul Matrix?
 Dacă nu l-ați văzut, vă recomand să-l vedeți.
 E foarte potrivit pentru ideea de hartă și teritoriu.
 Despre asta vorbește în film.
 În momentul în care ești în iluzia matrixului,
 tu ai impresia că ai realitatea.
 Adică harta egal cu teritoriu.
 Când ies în afara regului harta egal cu teritoriu,
 adică harta nu e teritoriu,
 realitatea e diferită.
 Și mai e ceva diferit în momentul ăla.
 Capacitatea de a schimba harta.
 Gândăște-te așa, gândăște-te că tu crezi...
 Cineva crează un program virtual din asta, de realitate
 virtuală.
 Dacă intră 100% în programul de realitate virtuală, mai are
 posibilitatea din interiorul programului să schimbe ceva la
 program?
 Nu. El trebuie să iasă, să ducă la tastatură, să zic că ă
sta este un program, ca să poată să-l schimbă.
 Când intră în el, el ce vede?
 Realitatea!
 Zice realitatea în ghilimele.
 El zice asta e realitatea.
 Și n-ai cum s-o schimb.
 Ieșind din program
 mă uit și zic
 asta este doar informație.
 Pot s-o modific.
 Ei,
 paradigma în care vreau eu
 să vă captez
 atenția, îți permite să ieși
 din orice hartă mentală
 ca să vin afara
 să te uiți la realitate ca fiind informație.
 Doar că asta este paradigma
 acestui eu nealterat
 cunoscut și subdenumirea de sine.
 Botezat și sine câteodată.
 Cum ar fi să există în înălpii o tehnică
 care să te ducă la nivelul sinelui?
 Pentru că există.
 Pentru că există.
 Există o vorbă
 între
 oamenii din
 zona asta, din lumea NLP-ului.
 Zice că
 când nimic nu funcționează,
 fă core transformation.
 Tehnica pe care urmează să o învățăm
 se numește core transformation.
 În traducere vă straduță transformări ale nucleului,
 sau transformări esențiale ale ființei.
 Core transformation
 este
 o tehnică
 făcută de cuplu
 Steve Andreas și Conny Rea Andreas.
 E important lucrul ăsta, e important altceva, e important
 viața lor.
 Core transformation.
 Transformation.
 Pe mine m-a fașinat viața lor.
 Când au apărut înălpiul prin anii 70,
 Steve Andreas era un tânăr care întâmplătorul a cunoscut pe
 Bändler.
 Și a devenit unul din primii specialiști în NLP, după ce a
 apărut NLP.
 Am făcut și el și soția lui, Coniré Andreas, după aia și s
ora lui, după aia și fiul lor, mă rog, fiul lor încă mai pre
dă.
 De fapt și ceva.
 Steve a murit.
 Însă ce e fascinant la ei
 este că sunt unii dintre cei mai bogați oameni din America.
 Pentru că vin dintr-o familie
 care era în domeniu petrolului.
 Și Steve Andreas,
 la nivel de multimiliardar,
 el se ducea și ținea cursuri de NLP.
 și făcea ședințe, unul la unul, găsiți pe internet filmate
 ședințe de ale lui,
 în care lucrează tehnici de NLP din primele generații de N
LP.
 Doar că ei nu s-au oprit la ce a zis Bandler, cum a văzut
 Bandler.
 Bandler are o gândire foarte pragmatică în NLP.
 Steve Andreas și Conny Rea Andreas au adăugat componenta
 asta transcendentă, transpersonală NLP-ului.
 Eu vă venit cu această tehnică, Core Transformation, pe
 care o să o învățați astăzi și mâine,
 și în momentul ăla s-au cam rupt de linia lui Bandler, care
 nu a putut să accepte inovația adusă de acești oameni,
 însă ei au continuat să o facă.
 Există câteva tehnici care sunt vârf de lanțe în terapia
 mondială, dacă vrei.
 e Core Transformation, este MDR,
 e respirația holotropică și constelațiile sistemice.
 Astea nu vorbesc de psihoterapie care are alte metode și
 lucrează cu alte.
 Vorbesc de o terapie din zona asta mai alternativă, să-i z
ic așa.
 Astea sunt considerate cele mai importanti.
 Vi le mai zic odată? Vrei să le notați?
 Deci, Core Transformation, MDR,
 Respiratia Holotropică și Constelațiile Sistemice.
 Noi o să facem la modul ăsta Core Transformation și Const
elațiile Sistemice.
 Holotropică o fac în tabere, MDR-ul...
 MDR e
 e tehnica care funcționează
 în 30 de secunde
 cât s-ar face terapie un an de zile cu alte metode.
 Deci cam asta e diferența între MDR și alte metode.
 MDR înseamnă
 eye movement desensibilizare.
 Mișcarea de desensibilizare a ochilor.
 Că nu e o problemă de vizibilitate?
 Mai există o tehnică mai nouă care se numește Holness
 Process, procesul de reintregire.
 Ei, alea e făcută tot de familia Andreas, de Conny Rea
 Andreas.
 Eu am cunoscut-o pe Coni Rea, Andreea, sunt în Germania, la
 un curs,
 și m-a marcat prezența ei.
 Deci, o prezență...
 Ai impresia că e o regină,
 dar nu la modul de autoritate, la modul de blândețe.
 Deci, efectiv, pur și simplu în sală
 nu se auzia nici musca,
 Pentru că vreau eu tot să-i sorbin fiecare cuvânt.
 Deci o prezență angelică, așa o percepeai pe Conny Rea.
 Efectiv am rămas șocat, nu m-am așteptat la așa ceva.
 Vă recomand să căutați pe internet despre ei, o să vădăți
 că o să vă placă la nebunie.
 modul în care ei facă NLP este complet unic,
 e complet diferit de toți ceilalți.
 Ei, core transformation este în esență un proces NLP
 care te reconectează cu sinele tău.
 Ei zic așa, absolut orice problemă aș avea
 vine dintr-o singură cauză.
 faptul că am uitat că sunt eu-ul meu real.
 Și problemele nu sunt altceva
 decât un clopoțel care sună să mea mintească
 că am deviat de la drumul sinălui meu.
 Orice blocaj aș avea, orice problemă aș avea,
 este de fapt
 un
 reper
 ca să mă pot întoarce acasă.
 Să isiizați
 o paradigmă complet diferită
 în care privește problema, blocajul,
 dar orice, zice, e o boală,
 e o problemă de relație,
 e o problemă financiară,
 sinele tău le-a construit ca să-ți amintească că te uiți în
 direcția greșită.
 Că în loc să te uiți către tine, te uiți către exterior.
 To' ce înseamnă fericire, iubire, libertate, conexiune,
 sunt trăirile interioare ale sinelui nostru.
 Pierderea acestor trăiri ne face ca noi să le căutăm în
 afară, să căutăm în exterior, conexiunea cu alte persoane,
 să mă iubească nu știu cine, să mă accepte nu știu cine, să
 mă simt fericit în nu știu ce condiții și așa mai departe.
 Când noi, de fapt, le avem în interiorul nostru. Ele izvoră
sc din noi.
 dar, deși ies vorăți din noi,
 sunt blocate
 ca și cum
 soarele uneori pe cer e blocat de nori.
 Deși este acolo, după nori, noi nu-l vedem.
 Și atunci căutăm, știi, avem soarele pe cer,
 e plafon de nori negri și noi aprindem lanterna
 ca să căutăm un pic de lumină.
 Core Transformation
 te ia și te duce dincolo de stratul de nori.
 Stratul de nori sunt gândurile și emoțiile noastre.
 Ducându-te direct la nivelul sinelui,
 tu îți dai seama că nu există problemă,
 că nu ai avut nicio problemă.
 În înălpii așa stau lucrurile.
 Ai o problemă pe care nu reușești să o rezolvi
 cu nicio altă metodă,
 făc ori transformație.
 E o metodă care funcționează cum funcționeau vechile metode
 orientale de meditație.
 Se bazează pe alți pași, dar te duce tot acolo.
 E o metodă de evoluție spirituală.
 Da, vrei să întrebi ceva?
 Ioana sunt. La urmă, scopul este să ne conectăm cu sinele
 superiori și metoda core transformation este singura care
 face asta.
 Singura din NLP. Sunt cealaltă metodă.
 Deci aș mai vrea să mai apeles la alte tehnici care nu mă
 conectează cu sinele superiori, ci doar core transformation
 o face în ENLP celorlalte.
 Pentru că sunt faine și celorlalte.
 Da, dar sunt useless.
 Neapărat.
 Mai am un principiu fain care zice, nu trage cu tunul după 
țântari.
 Adică dacă e o chestie măruntă, nu o să mă apuc să fac core
 transformation pentru ceva mărunt.
 Ok, faci în sens.
 Core Transformation e artilleria grea.
 Este însă sistemică.
 Adică ce e interesant la Core Transformation, față de alte
 metode, este că tu zici,
 pă, am o problemă cu, nu știu, am o durere de genunchi, zic
.
 Trebuie să mă operez la genul în care poate e ceva dificil.
 Sau am o problemă în relație de cuplu.
 Sau am o adicție.
 Sau am probleme financiare.
 Reușesc să le rezolv.
 Mi-a bancă acasa.
 Ok.
 Fac metoda pe acea situație
 și rezolvările nu sunt doar acolo.
 Rezolvările se extind pe toate arile din viață
 care au cea mai mică conexiune cu acel ceva.
 De exemplu, am o problemă cu banca,
 Păi chestia asta îmi dă anxietate.
 Anxietatea aia îmi scade încrederea în mine.
 Eu să zicem că lucrez ca vânzător, nu știu ce,
 dar mă duc să vând, nu mai am încredere în mine și mă pan
ichez, nu mai vând bine.
 E, schimbările sunt sistemice pe tot sistemul.
 S-a rezolvat aia, se rezolvă și cealaltă.
 Înțelegeți?
 De ce se întâmplă așa?
 Pentru că Core Transformation reglează la cel mai profund
 nivel.
 E ca și când un pom, tu vezi pomul că frunzele ei se îngăl
benesc și zici, bă, dacă dau cu sprei pe frunze, se rezolvă.
 Da, da, problema e la rădăcină.
 Cor Transformation se duce la rădăcină, se duce în cel mai
 profund punct de unde apar problemele.
 Și atunci e normal că reglând acolo, reglarea respectivă se
 răsfrânge în toate ariile vieții noastre.
 Teoretic, dacă vrei să ui așa, da, poți să faci doar core
 transformation.
 Probabil de asta, Bandler nu a fost de acord cu tehnica și
 doar în Europa și doar câteva școli de NLP știu să facă
 core transformation.
 În America există cursurile pe linia Conny R. Andreas, dar
 Benzler nu le dă voie să le numească cursuri de NLP.
 Dacă zice că nu, asta nu e NLP, NLP e doar ce am făcut eu.
 Numiți-le cum vreți.
 Și atunci Conny R. Andreas are cursuri de Core Trans
formation, nu de NLP în care se introducă Core Trans
formation.
 Da. Da, te rog.
 Am și o două întrebări apropo de Core Transformation.
 Prima. Core Transformation te duce din perspectiva călăt
oriei eroului în zona de magician?
 Nu, te duce... mai există un arhetip care se numește arhet
ipul sinelui.
 Arhetipul sinelui seamănă ușor... nu, de fapt, ce?
 Arhetipul sinelui este cumulul tuturor arhetipurilor pe
 care le-ați făcut voi, da?
 Arhetipul sinelui e totalitatea arhetipurilor integrată fi
ind umbra.
 Ăsta este sinele nostru.
 Când Jung a descris arhetipurile, totalitatea lor și integr
ată umbra în arhetipuri reprezintă de fapt arhetipul sinelui
.
 Și asta, ca o continuare, așa gândesc eu, duce la iluminare
.
 Da, Jung a numit procesul individuare, dar este ceea ce în
 tradiție orientală se numește iluminare.
 Deci aplicând Core Transformation în mod succesiv sau neim
it, se poate să ajungem la iluminare.
 Sunt persoane dintre colegi de-ai vostri din generatii an
teriore care au avut străfulgerări de iluminare în timpul
 primei execuții de Core Transformation.
 Prima dată când au atins, au descris tările. Eu nu le-am
 descris, tot cum e ca să nu influențez.
 Modul în care au descris ei erau descrierile din cărțile în
 care se vorbește de iluminare.
 Și putem să facem chestia asta sau în cursul de weekend-ul
 ăsta?
 Există aceastăși posibilitate?
 Există posibilitatea asta.
 Core Transformation o să vezi că are mai multe etape.
 Voi puteți să exerzați. Există etapa completă pe care vă o
 dau eu, care are rolul de a rezolva probleme,
 dar poți să te duci doar pe etapa de acces la acea ilumin
are.
 care e doar o primă etapă din 5 etape. Poți să faci doar bu
cata aia sau poți să le faci toate.
 Mulțumesc.
 E un proces în sine. Core Transformation este o paradigmă
 transformativă de sine stătătoare.
 Luat-o așa. Cu linia timpului poți să rezolvi orice problem
ă ai avea.
 Adică e suficient să știi doar acea metodă și poți să te du
ci pe absolut orice problemă ar exista.
 Sunt modele complete de lucru.
 Nu mai am nevoie de altceva dacă fac acea metodă.
 Ai avut experiențe de genos de când faci core
 transformation?
 Eu fac aceste experiențe de mult mai dinainte de a face
 core transformation.
 Și atunci când am făcut core transformation mi-a fost cumva
 mult mai facil.
 Mintea mea era întrenată să se oprească și să intre în
 stare aceea a sinelui.
 Însă pentru mine a fost uimitor să văd oameni care nu mai f
ăcu sără nimic înainte
 și care, dându-și voie, abandonându-și fricile și intrând
 în starea aceea de transă,
 au ajuns la acea experiență și nici nu știau ce e.
 Deci au ajuns, au început să plângă și zic, ce te-a întrist
at după aia, știi?
 Și zice, ce întristare, am simțit cea mai intensă
 senzație de fericire pe care am simțit-o vreodată, eu n-am
 putut să mi-o presc lacrimile.
 Înțelegi?
 Schimbările care apar
 făcând core transformation
 inclusiv dacă lucrezi doar pentru cunoașterea
 eului acesta superior
 sau dacă lucrezi pentru a schimba o problemă
 sunt colossale, adică
 e ceva care-ți rămâne
 și știi ce e interesant?
 Că nu ai dubii, băi, am ajuns să simt
 sau nu am ajuns să simt. E atât de evident
 o să lucrați doi câte doi,
 încât colegul tău care se uită la tine
 știe dacă ai ajuns în starea aia transpersonală
 sau nu ai ajuns. Nu poți
 să te prefaci că ai ajuns. Atât de mare este
 diferența ce se vede pe fața ta.
 Ok? O să vă învăț, o să vă dau clar fiecare etapă și fie
care element pe care trebuie să luați în calcul.
 Ok?
 Mersi.
 Da.
 Tehnica durează... durează mai mult ca să vă explic.
 Pentru că eu nu, voi fiind master de NLP, nu e ca și cum eu
 doar o fac cu voi și voi nu știți să o faceți.
 Voi, la finalul cursului, trebuie să știți să ghidați pe
 cineva în tehnica asta,
 trebuie să știți să o faceți.
 Și atunci trebuie să vă explic fiecare pas al tehnicii, să
 vi-l traduc,
 să îl puteți înțelege de ce îl faceți așa.
 Ok?
 Partea asta durează mai mult decât tehnica propriu-zisă.
 Tehnica conține doar lucruri pe care deja le știți.
 Adică doar că sunt aranjate sistemic,
 Nu mai o să înțelegeți de ce am introdus conceptul ăsta de
 sistem.
 Doar pentru că sunt aranjate sistemic, ele au un alt efect.
 Gândiți-vă ce v-am zis, piesele puse separat, n-au aceeași
 valoare
 ca atunci când sunt organizate într-un fel.
 Piesele unei mașini au valoarea unei mașini doar pentru că
 sunt aranjate sub forma respectivă.
 E, așa e și la Core Transformation. O să vedeți că sunt ace
leași tehnici.
 Deci, da, asta o stiu, asta o stiu, asta o stiu, asta o st
iu.
 Faptul că sunt aranjate așa, fac efectul colosal al tehnic
ii.
 Bun, hai să ne apucăm un pic de lucru pe tehnică asta, să
 intrăm așa în detalii,
 pentru că nu o să vă punți, o faceți, nu o să vă lasți o
 faceți până nu înțelegeți ce faceți.
 Un element care ține iarăși de nivelul de master, observați
 senzația...
 Mersi, mai avem 30 de minute.
 Observați senzația asta că un pic intrați în trănsă și vă
 iau un pic somnul?
 Eu intenționat o întrețin, pentru că aș putea să fac glume,
 să sar, să mă agită aicea și să vă activez eu energia.
 Dar aia se întâmplă la nivel de practitioner.
 La nivel de master, scuză-mă, dar ești responsabil de
 propriul tău nivel energetic.
 Dacă nu, pot să fiu eu responsabil, dar atunci te ghidez eu
, te țin de mânuță,
 când treci strada, mă ocup eu de starea ta interioară.
 Dacă vrei autonomie și vrei să știi tu cum să le faci, asum
ă-ți că nu trebuie să intri în transă
 în etapa inițială a cursului și că nu e responsabilitatea
 mea să te țin afara de din transă.
 Sau dacă vrei, te pot scoate eu din trănsă,
 vin cu niște întrebări și te țin afără din trănsă, nu intri
 în trănsă,
 dar n-ai antrenat nimic.
 Ai antrenat doar capacitatea ta de a fi pasiv la comenzile
 date de trainer.
 Bun.
 Primele 7 pagini sunt doar explicatiile.
 Urmatoarele 9 pagini sunt exerciții, știi cam așa ceva.
 Exerciții o să fie lung. O să fie lung, dar ușor de făcut.
 De ce e lung? Pentru că vom comunica cu o parte.
 Totul pornește de la ideea pe care o știți deja, cum vă z
iceam.
 Deci o să vedeți, nu este nimic nou.
 Știți deja că dacă există un blocaj în viața voastră, l-ați
 generat voi.
 O parte din noi a generat blocajul respectiv.
 Nu le dăm încă, mai câteva minute.
 O parte din noi a generat blocajul acela.
 Am vrut să o fac conștient?
 Adică, am zis, băi, eu de acum vreau să am probleme financi
are.
 Vreau să am probleme în relația de cuplu.
 Sau să mă doară genunchiu.
 Nu, n-a fost nimic conștient. Înseamnă că o parte a inconșt
ientului meu,
 pentru a bloca o altă problemă mai nasoală, a generat
 problema asta.
 V-amintiți? Sistemul? Cum funcționează?
 Deci, există o parte care se ocupă de bună voie și nesilită
 de nimeni să îți creeze problema respectivă.
 Spre binele tău.
 Îți vine să o înjuri, dar e spre binele tău.
 Ei, ca să facem tehnică asta, vreau să iei în calcul
 un asemenea blocaj al vieții tale.
 Ca să știm pe ce lucrăm, să știi tu pe ce lucrezi.
 Nu știu, cum ziceam, poate să fie faptul că...
 Băi, nu știu, nu reușesc...
 În orice relație în care intru...
 Nu e potri...
 Nici ne-am apucat sa termini blocajul.
 Întră în saia în care ți-am zis să intri, nu?
 Bun, deci...
 Găsește-ți ceva pe care ai vrea să lucrezi, dar atenție, să
 fie ceva cu adevărat important,
 pentru că folosim, în sfârșit, cea mai importantă tehnică
 din NLP de la nivel de master NLP.
 Deci, practitioner și master împreună, core transformește-
ne cea mai importantă tehnică, cea mai valoroasă tehnică, ok
?
 Ve-ați găsit? Ve-ați gândit pe ce ați vrea să lucrați?
 Dacă ar fi să schimbați ceva în viața voastră, dacă ai avea
 o baghietă magică,
 e bine, core transformește-ne, este baghieta magică.
 Și atunci gândește-te ce anul mai vrea să lucrezi cu Core
 Transformation.
 Când zic să lucrezi, nu știu dacă apucăm azi.
 Deci, atenție, e destul de mult de explicat.
 Nu știu dacă reușim. Să vedem cât de repede progresăm.
 E important să știi, pentru că îți vei analiza toată inform
ația și din perspectiva aia.
 Zitare.
 Că v-ați distrat acolo.
 Bun.
 Datoa viitoare nu mă intreb.
 M-au liniștit.
 Ok.
 Primul și primul lucru vreau să vorbim un pic despre aceast
ă sine.
 Pentru că e interesant să știu cum anume, care e experiența
 pe care o am ca om,
 care e experiența pe care o am când îmi aduc aminte că sunt
 acești sine
 și când trăiesc experiența vieții prin intermediul acestui
 sine.
 Noi, în prezent, acum, trăim experiența vieții noastre prin
 ceea ce numim eul psihologic.
 Eul psihologic este o rază de soare proiectată printre nori
 și care a ajuns pe pământ.
 E ca și când am fi adormiți și am ști așa un pic că trăim,
 că existăm, că ne trăim viața.
 Dar nu mai știm foarte bine cine suntem.
 E ca și când am fi amnezici,
 ca și când am fi amnezici și am zice,
 băi, eu parca mi-amintesc ceva că, parca, eram mai mult dec
ât atât.
 Dar nu mi-amintesc foarte clar.
 Păi sinele ar însemna să-ți amintești foarte clar totul.
 Însă noi, eul nostru psihologic trăiește o realitate falsă.
 O realitate în care zice, ăsta e roșu, zahru e dulce, oamen
ii sunt așa, lumea e așa.
 Asta este o realitate iluzorie, nu e adevărata realitate.
 sinele, conform lui Jung, Jung zice, doar în momentul în
 care eu depășesc părerile mele, emoțiile mele, limitele me
le,
 atunci pot să integrez adevărata realitate. Ce înseamnă ace
astă realitate?
 Păi nu mă uit la culori, că nu mă interesează că ăsta e roș
u, nu e roșu. Mă uit la trăirile interioare.
 Și în procesul ăla de individuație, trăiria interioară care
 apare,
 este următoarea ca diferență.
 Dacă eu azi, ca eu psihologic, ca om obișnuit,
 văd fericirea mea că depinde de ce zice ăla, de ce face ăla
,
 de ce nu știu ce, de sănătat, de ce am, ce nu am, toate
 chestiile astea,
 să zicăți cât de condiționată e fericirea mea?
 E vreme urât afara, nu mai sunt fericit.
 E soare, sunt fericit.
 Condiționarea, da?
 În procesul ăsta de reîntoarcere la Eul meu,
 fericirea devine necondiționată.
 Este un dat interior.
 Nu trebuie să se întâmple ceva ca să apară.
 O ai deja.
 E ca și când ai zice
 Când mă trezesc dimineața, deja simt starea de fericire, de
 iubire, de liniște, de pace, de împăcare,
 nu trebuie să se întâmple ceva.
 Se zizați în mare a diferență între cele două?
 Ele există în sine,
 dar eul uman crede că trebuie să le câștige,
 să le obțină cumva.
 sunt condiționate pentru eul uman.
 De ce nu ne le amintim?
 Adică
 tot sistemul ăsta zice
 Tu le ai deja în tine, tu iești sinele.
 Nu ne le amintim că suntem amnezici, am uitat de ele.
 De ce e o problemă filozofică, nu ne ocupăm de ea?
 Ok?
 Indiferent din ce cauze, momentan
 noi suntem supuși acestei amnezii,
 aceste uitări.
 Problemele pe care le avem în viață
 sunt reperele care ne întorc înapoi la acest sine necondiț
ionat.
 Mi-a plăcut în iluzii, Richard Bach zicea în iluzii,
 că numai pe calea fericirii tale vei găsi învățătura
 pentru care ai ales să trăiești această viață.
 Pe calea fericirii tale vei găsi învățătura pentru care tră
iești această viață.
 Adică fiind fericit, e ca o busolă care îți arată tot timp
ul direcția.
 Doar că trebuie să cauți acea fericire să vină din interior
.
 Pentru că dacă tu aștepți din exterior, atunci acul busolei
 deviază.
 În ce direcție? În direcția în care zici, a, de acolo îmi
 vine fericirea.
 Și atunci mă duc în el.
 Ba, stai că de acolo îmi vine fericea.
 Dar ți-ai observat,
 zice-ți-ă-mi un lucru,
 dar vreau să privește honest în interiorul tău,
 că exact
 sursele
 de unde ți-a venit
 la un moment dat cea mai mare fericire,
 tot de acolo ți vine și cea mai mare nefericire?
 Cum adică?
 Păi gândește-te.
 Gândăște-te la un partener, la o relație de cuplu.
 Ești cel mai fericit datorită acelui partener,
 dar și dacă se întâmplă
 nivelul de suferință pe care îți-l aduce
 exact persoana care ți-a adus cea mai mare fericire,
 devine cel mai mare nefericire.
 Un exemplu. Nu-i așa?
 Asta arată
 tocmai faptul că tot ceea ce este
 din exteriorul nostru este dual.
 Dualitatea...
 Multă lume au auzit de dualitate.
 Dualitatea se referă la acest lucru.
 Că ceva care îți aduce fericire
 e în grad să îți aduc același nivel de suferință.
 E în capacitatea de a primi din aceeași cauza
 același nivel de suferință.
 Asta înseamnă dualitate.
 Și mai zice ceva conceptul de dualitate.
 Ceea ce nu o să vă placă.
 Imediat.
 Că dacă ai primit fericire
 de un anumit nivel,
 de la acel ceva din exterior care ți-a adus fericire,
 e obligatoriu că o să urmeze suferința.
 Exact.
 Acesta lucru se leagă foarte bine de întreg conceptul, care
 zice așa.
 Scopul este depășirea dualității și reîntoarcerea în unit
ate.
 Unitatea sinele lui. Sinele nu are senzația de dualitate.
 Și o să văd aici când de explic că nu implică ideea de dual
itate.
 sentimentul pe care îl ai când trăiești de la nivelul sine
lui,
 nu mai apare ideea de să întâmplă una sau opusul,
 ci e un întreg.
 Ok? Vrei să mă întreb ceva?
 Sorina sunt.
 Dacă ai trecut și ai experimentat
 da.
 ambele variante
 și suferința maximă.
 Și ai văzut și unde te-a dus
 și cât de sus te-a ridicat
 procesul respectiv.
 Înseamnă că ai terminat de lucrat pe el?
 Nu.
 A terminat de lucrat
 Când termina de lucrat pe un proces, apare că nu-ți mai pui
 întrebarea asta.
 Cât timp îți pui întrebarea, bă, dar mai am de lucru, fie r
ar să fie, sper să nu mai am de lucru,
 înseamnă că mai e ceva acolo care e ustura.
 Deci am văzut beneficiu, am văzut lumina maximă.
 Da, mai este ceva acolo, ca nu te-ai mai gândit la acel ce
va.
 Deci, reține.
 Și cum aș putea să lucrez core transformation în această
 situație?
 Când te gândești la situația respectivă, îți vine în minte
 o definiție foarte personală pe care îți-o dai.
 A, este asta, e, nu știu ce. Atât, trebuie să ai propoziția
 aia în minte.
 Să zici, pentru mine situația e asta. Uneori mă enervează
 că nu reușesc să depășesc frica mea de boală, frica mea de
 moarte.
 Dar barna.
 Atât. Asta-ti zici în minte.
 Nu are nevoie de claritate foarte mare.
 De aia, da, mersi.
 De asta, una din lucruri valoroase la Core Transformation e
 ca se descurca singura.
 O sa vezi cum e integrata inclusiv linia timpului.
 Doar că acum, la corp transformator, o să facem linia timp
ului până la nivelul bunicilor.
 Deci o să lucrăm pe linia timpului bunicilor noștri.
 Atât de profund e.
 De ce ajungi la anxietate atunci când cunoști foarte mult?
 Treci într-o situație, cum a zis colegă, te simți mai put
ernic,
 După care treci și pe alta și pe alta și cu toate lumea dat
ă ajunge la o ansietate.
 Cu cât știi mai multe lucruri, cu atât identifici mai multe
 posibile pericole.
 Normal ar fi multe, da.
 Și gândește-te că...
 Tu zici așa.
 Păi ar trebui normal să fii mai deștept.
 Păi, a fi deștept înseamnă a supraviețui.
 Iar ca să supraviețuiesc înseamnă să pot identifica mai
 multe posibile pericole.
 Un om deștept identifică mai degrabă decât un om prost pos
ibile pericole și știe să se ferească.
 Și atunci de acolo vine și anxietate.
 Anxietatia e esențială suprăviețuierii.
 E necesară.
 Bun, merg mai departe?
 Ok.
 Deci experiența noastră umană este duală.
 Experiența sine lui nu este duală, este transcendenta,
 transcenți dualitatea.
 Dacă dualitatea înseamnă, totdeauna când experimentăm o emo
ție, vom experimenta și opusul acelei emoții.
 Asta înseamnă dualitate.
 Experimentăm o fața a monedei, vom experimenta și cealaltă
 fața a monedei, cândva.
 Am experimentat tristetea, acum e randul bucuriei.
 Așa e și după aia.
 Pe orice situație.
 Dualitatea înseamnă să trăim până când pe situația aceea o
 transcendem.
 Când o transcendem, când nu ne mai vine în minte.
 Adică când nu știi că ai transcens-o, că asta înseamnă să
 nu-ți vină în minte.
 Voi înțelegeți?
 Că nu mă mai gândesc la o chestie, adică nici măcar nu mai
 îmi vine în minte, am transcensul.
 Dar mai știu că am transcensul?
 Nu că nu mai îmi vine în minte!
 Am ajuns în starea în care alb și negru au fost transcense.
 Adică lumina și întunericul, cei doi poli, nu mai există.
 Cum?
 Este din filosofia Vedanta.
 Da, este din Vedanta, da.
 Vedanta este o filosofie orientală care vorbește despre
 dualitate
 și despre transcenderea dualității.
 Există filosofii care vorbesc doar despre un element transc
endent al dualității,
 dar Vedanta este o filosofie care funcționează foarte multe
,
 dar Vedanta este o filozofie care se potrivește foarte bine
 pe cultura noastră.
 Fii atent!
 La nivelul sinelui, Core Transformation
 a identificat, adică
 Conieri Andreas, Steve Andreas, făcând ei propriile lor
 experimente,
 au identificat la nivelul sinelui
 5, așa numite, stări esențiale ale sinelui.
 5 emoții care sunt atât de profunde
 încât sunt văzute ca fiind niște uși, niște porți prin care
 oricăre dintre aceste emoții ai simți eu,
 Tu poți să intri în acel sine și accesezi acel nivel de c
unoaștere interioară a eu-ului tău real,
 asupra eu-ului tău, prin oricare dintre aceste emoții.
 Deci nu trebuie să-l accesezi prin toate.
 Ba, mai mult, o să vezi că în timp ce faci tehnica, problem
e diferite te duc către porți diferite,
 către stări diferite ale sinălui.
 Și vei accesa una din aceste stări. Care sunt aceste stări?
 Prima dintre ele este starea de a fi sau de existență.
 Senzația de existență.
 Ei bine, ai impresia că zici, băi, dar asta o am. Știu că
 exist. Știți cum se simte?
 Se simte ca și când toată viața ta ai dormit și brusc te-ai
 trezit și ai avut un sentiment de
 îmi dau seama că sunt și consider atât de valoros faptul că
 existi.
 Și băi da, cum de până acum nu am putut să îmi dau seama câ
t de important,
 cât de valoros este faptul că exist, puteam să nu exist?
 Noi nu ne dăm seama și nu punem deloc valoare pe faptul că
 existăm.
 a exista,
 ne se pare
 ca meritam asta.
 Exact, for granted.
 In realitate,
 sa traiesc sentimentul
 ca existi, este
 o senzatie
 unica
 atat de intensa
 incat iti dau lacrimile.
 Atentie, nici una din
 starile acestia
 nu poate fi exprimata
 complet prin cuvinte.
 Nu sunt acțiuni, nu sunt emoții,
 sunt niște trăiei atât de profunde încât atenție te lasă fă
ră cuvinte.
 Pur și simplu, nu există cuvinte să descri ceea ce vei trăi
.
 O altă asemenea stare este sentimentul de pace interioară,
 sau de liniste interioară, de împăcare interioară.
 Știi sentimentul ăla când totul în univers este perfect al
iniat?
 Ăla când ești îndrăgostit.
 Nu ți s-a întâmplat?
 Nu mai știi cum e, nu o mai știu, a fost demult.
 În viața interioară.
 în viața anterior.
 E, sentimentul acela că totul este în regulă așa cum este
 în Univers,
 dar nu este un gând.
 Este o...
 efectiv ajungi...
 Am descris chiar de curând...
 mă rog...
 Culești de-ai voștri,
 din alte generații, țin acum un curs mai avansat
 doar pe elemente din acestea transpersonale de autocunoașt
ere.
 Și acolo îi învăț tehnici pentru a atinge aceste stări, teh
nici diferite, din Vedanta, din întrebarea
 cine sunt eu al Ramana Maharis. Mă rog, sunt multe.
 Și starea aceasta de pace interioară, de liniște, de armon
ie a întregului,
 e trăită în așa fel încât orice zgomot, orice element pe
 care în mod obișnuit mintea zice
 da ce-i cu prostia asta, tu îl percepi ca fiind o simfonie.
 îl percepi ca fiind de un echilibru atât de mare încât te
 simți pur și simplu parcă plutind.
 În starea asta ai senzația că toate lucrurile sunt echilib
rate în Univers.
 Pur și simplu sentimentul este unul de împăcare.
 Îți mai învățești cum se simte să fii împăcat cu tine?
 să fie în păcat întreg Universul?
 Asta e senzația de aici.
 Dar nu e o firmitură de senzație.
 Ești sursa senzației.
 Pentru că oricare din stările ăstea, tu le accesezi, nu cum
 accesezi o emoție,
 cum aș zici, simt un pic de bucurie.
 Nu, nu, nu.
 Tu accesezi dându-ți seama că ești izvorul de unde pornesc
 toate aceste stări.
 Atât de intensă e senzația.
 Vă mai descriu imediat și după aia luăm pauză.
 A treia stare este starea de iubire necondiționată.
 Ați auzit vreodată de ea?
 Glumeam.
 Iubirea necondiționată nu este o iubire reflexivă, adică i
ubesc pe cineva.
 Deci, în interiorul acestei stări în Core Transformation,
 nici măcar este doar senzația de iubire fără să fie atrib
uită cuiva.
 Deci, fără să poți să zici, iubesc pe mine, pe altcineva,
 pur și simplu, ești iubirea în momentul ăla.
 Ești iubirea.
 Asta e sentimentul.
 Asta o știu, eeeh!
 Nu căuta tot pe asta în timpul stării, în timpul exercițiul
ui.
 Dă voie exercițiului să te ducă unde consideră potrivit.
 Deci nu dirijeai tu nimic, pentru că atunci intervine minte
a și zero exercițiul.
 Exercițiul ăsta nu are nicio treabă cu mintea noastră raț
ională.
 După aceea este starea de fericire, starea de a fi bine, de
 a fi, cum să zic,
 o stare din asta de împăcare care e ușor diferită de starea
 de împăcare de la pace.
 Acolo este liniște și pace, acolo este senzația de armonie,
 Aici este senzația de fericire și împăcare.
 Deci o stare de a fi în regulă.
 Totul este fericire.
 Asta este o altă stare.
 Fără motiv, fără condiție.
 Adică nu trebuie să se întâmple ceva ca să simți starea
 asta.
 De a fi bine, de a fi totul în regulă.
 Da, bravo, e ceea ce am numit pe atitudini, așa.
 Și o a cinci a stare este starea de a fi conectat cu întreg
ul universul.
 De a fi una cu tot universul.
 Este starea de unu.
 Așa a fost și tradusă aici, deși sensurile la traducere se
 mai schimbă.
 A fost tradusă ca fiind starea de unicitate.
 Nu e cea mai inspirată traducere, dar în același timp spune
 faptul
 că în momentul acela ai impresia, și așa se simte,
 că existi în tot universul, că tu ești totul.
 Și atunci, dacă tu ești totul, nu mai există un al doilea.
 Deci, este o stare de a fi unul.
 În același timp, e și o conectare cu totul.
 Dar totul nu e diferit de mine, că dacă ar fi diferit de
 mine, câte am fi?
 Doi.
 Să esizați?
 Deci este o stare de a fi... tu esti întregul univers.
 Asta este senzatia din a cinci a stare.
 Ele nu sunt etapizate, nu sunt mai importante prima decat
 ultima.
 Pur si simplu, facand exercițiu, unii oameni intră în stare
a aia, alții în alta, alții în alta, alții în alta.
 Depinde câte locuri mai sunt libere.
 S-au ocupat locurile pe starea aia, intră pe cealaltă.
 Mă zic, mulțumesc.
 Da.
 Nu.
 Ele sunt, cum ziceam, imaginează-ți o cameră,
 ăsta ar fi sinele,
 care are cinci porți.
 În funcție de problemă,
 în funcție de cum accesez,
 dar n-am posibilitatea să dirijez nimic,
 fiecare om
 împinzi de la spate să meargă pe o anumită stare din asta.
 Intră în sine pe un anumit aspect al acestui sine.
 Ok?
 Unul din cele cinci stări, una din cele cinci stări, nu șt
iu care,
 nu pot să dirijez.
 Dacă ai pornit ideea că tu ai experiență și dirijezi în
 direcția, ai pierdut toată tehnică.
 Pentru că o asemenea tehnică nu se face cu nicio influență
 mentală.
 Deci dacă ai venit cu mintia rațională să zici, mie mi-ar
 plăcea, eu știu că asta, eu aș vrea asta,
 poți să o iei de la început.
 Pentru că, de fapt, nu ești într-ansă.
 Rețineți următoarea ideea.
 Tehnica aceasta implică căutarea interioară.
 Căutarea interioară este o căutare non-rațională.
 Are treabă cu raționalul.
 De ce credeți că astăzi v-am bombardat cu informații care
 au rupt logica și rațiunea?
 Roșul care nu e roșu, zahărul care nu e dulce și așa mai
 departe.
 Tocmai ca să flexibilizez această ieșire din rațional.
 Ok?
 Cât timp...
 Când pot să ies din rațional, pot să fac tehnica asta.
 Cât timp stau rațional, nu am acces la stările sinelui
 pentru că mintea rațională este doar minte umană.
 Gândiți-vă, calculul rațional, noi îl facem doar odată cu
 apariția cortexului cerebral, care se numește neocortex.
 De ce? Că e mai nou.
 A apărut dârziu în evoluția noastră ca specie.
 Bînă s-apară neocortexul, eram ființe pur intuitive, dacă v
rei.
 Eram conectați cu ritmurile naturii, cu subconștientul, cu
 zmei și cu elele și cu spiritușii.
 Ființe pe care mintea rațională zice nu există.
 Nu știm, există, nu există. Poate conform fizicii, fizica
 spune că există dimensiuni parallele.
 Așa cum există mai multe posturi de radio aici. Vede cineva
 posturile de radio?
 Le auzi cu mâna?
 Dacă nu le vezi înseamnă că nu există, nu?
 Sau există? Există și dacă nu le vezi, poate urăzista și
 alte dimensiuni și poate nu avem aparate pentru ele să le
 putem vedea.
 Ne avem de unde ști. Ce e important este să vă dați voie să
 nu intrați în procesul ăsta, să nu intrați rațional și să
 nu intrați cu obiective.
 Ce am făcut noi acum? Au fost o mică introducere despre teh
nică,
 dar mai urmează după pauză.
 Pauză, maxim 15 minute...
 Și vă trebuie mai mult să mâncați?
 Cât ați avea nevoie?
 E multă oră jumate. Jumătate de ora?
 Ai nu vrea să lua mâncare la voi?
 Așa e formul, să-i dăm o jumătă?
 O oră.
 E 1.20.
 2.20.
 2.30.
 La 2.30? E bine să începem la 2.30? E ok? E realist?
 Deci să încep...
 Ok. Lasă, două jumate, ok.
 La șase, da.
 La două jumate, da.
 Să i-ai anunță-o mâine, așa după ceva, sau așa ca să nu mai
 pierde timp.
 Da, da, da.
 Un detaliu care nu ne-am gândit.
 Ok. E mult material și de aia, da.
 Deci facem mâine așa, să i-ai anunțăm.
 Da.
 Da.
 Sunt mai de ori.
