 Muzica
 Bună dimineața!
 Vreau să vă arăt niște aplicații ale acestor tehnici cu su
modalități
 pentru anularea fobiilor.
 Se udească cum se lucrează pe fobii.
 După aia, dacă vreți, o să vă arăt cum se amplifică, de
 exemplu,
 nu știu, încrederea în sine, cum scap de vorbitul,
 de frica de a vorbi în public, chestii de astea banale.
 Sunt banale.
 E necesară.
 Da, adică e extrem de simplu de rezolvat.
 Dacă ai crămizile astea din care construiești tot ce înseam
nă reprezentarea noastră mentală.
 Bun, vrea cineva să-și rezolve o fobie? Aveți fobie?
 Șoareci.
 Ok, hai vina un pic ca să vorbim, să văd sigur că e fobie.
 Există, deci vorbind despre fobie, da?
 Există diferență foarte mare între frică și fobie.
 Vreau să vă clarific diferența, că să știți ce e una și ce
 e alta.
 Frică știe toată lumea ce e.
 Îmi dau seama că un obiect, o ființă, o...
 Ia loc, vreo.
 Poate să fie periculoasă și de aia mi-e frică.
 Fobia depășește... este o frică irațională.
 Adică...
 Mi-e frica de caini. Ok, da, poate sa ma muste un cain, asa
 fi ceva.
 Fobia de caini implica faptul ca vad un cain la televizor
 si am aceeasi reactie.
 Stiu ca nu ma poate musca, dar reactia mea nu mai poate fi
 controlata.
 Fobia asta inseamna, cand e dincolo de posibilitatea de a o
 controla.
 Mi-e frica de serpi. Ok, are sens, poate sa fie periculos.
 Vedea, dacă văd un șarpe după o vitrină de sticlă la un mu
zeu din înțelă, mă apucă palpitațiile, aia e fobie, nu mai e
 frică.
 Pentru că, rațional, tu știi că nu ajunge la tine. Dar dacă
 nu mai poți să controlezi, atunci e fobie.
 Sandra, ce-ai zis?
 De?
 Șoareșoabolani.
 Șoareșoabolani. Ok. Doar verific să vedem dacă e fobie sau
 frică.
 Ok? Bun, ea uită-te la picioare.
 Închide un pic ochii.
 Și... cum ar fi dacă ar fi un șobolan
 sau un șoarec pe lângă tine, acum?
 Aș ridica picioarele.
 Dar îl simți?
 Acum, nu.
 Ești sigură?
 Da, îmi tremuram mâinile, cam emoții, iată-te.
 Ok, dar nu e șoarecul lângă tine?
 Nu.
 Bine, pune-l în palmă. Deschide palmă și țină-l în palmă, ș
oarec.
 Care e reacția? Ce simți?
 Mă uit la el.
 Ok, nu e fobie, duce la loc.
 Serios?
 Serios, nu e fobie.
 Poate să fie scârbă, poate să fie dezgust, frică, ce vrei
 tu. Nu e fobie.
 La fobie, când îi spun chestia asta, e extrem de amplificat
.
 Și am făcut-o de un nenumărator.
 Hai să spunem altceva, mai ziceți.
 Nu de înălțime, de înălțime lucrăm altfel.
 Cum?
 De paianjen, de câine?
 De câine, ok.
 E fobie?
 Dar dacă e lângă tine, câinele?
 Ok, nu e fobie, e frică.
 E frică, e normală, te-o fi mușcați,
 ai văzut ceva,
 te-o fi mușcat sau ai văzut ceva...
 Ai fost mușcată, da. Ok.
 Gândiți-vă, fobia este irațională.
 Adică nu m-am mușcat niciodată, dar totuși...
 Știi?
 Da?
 Aflăm, zic...
 De șarpe...
 Perfect!
 Închide un pic ochii...
 Și imaginează-ți cât trece pe piele un șarpe.
 Ha?
 Ați văzut reacția ei?
 Să contorsiona toată.
 Hai să mai vedem altcineva.
 E fobie, deci la cum? Da.
 Insecte.
 În special paianjări. Perfect.
 Închide un pic ochii, ține mâna aici
 și uite, colegul tău tocmai îți pune un paianjăr.
 Ok, gata, gata, gata. Hai, vină aici, vină aici, vină aici.
 Reacția a fost atât de intensă, doar că a anticipat că urme
ază să-i spun asta, deja s-a crispat.
 Că știa că urmează să-i spun asta.
 Ok.
 Ia un loc, te rog.
 Mama, cum se poate.
 Fain, nu?
 Nu.
 Dar nu-i pe Anjan.
 Nu știu care e mai rău acum.
 Bun, e toată lumea?
 Putem lucra?
 Rugăminte,
 fiți doar atenți, pentru că
 o să vă descriu după aia ce fac,
 adică,
 e grau vă să fiți atenți,
 ca să înțelegeți ce
 facem și după aceea,
 vă descriu, ok? Vă explic, vă fac deseni
 pe fiecare etapă ce am făcut.
 Ce vreau?
 sau acum vreau să observați din ce știți deja, să ziceți, a
, asta e asta, asta a făcut asta, acum am făcut asta, ok?
 Bun, o să vedeți bucăți din exercițiile ce le-am făcut ieri
 și astăzi cu sumodalitățile,
 dar o să le vedeți mai complexe un pic, ok?
 NLP-ul, când a început, prima tehnică creată în NLP a fost
 tehnică de vindecare rapidă a fobiilor.
 Până la vremea respectivă, o fobi avea nevoie ca să o vinde
ce un terapeut, avea nevoie de între un an și 2 sau 3 ani.
 Bändler a reușit să vindece cu tehnică asta fobii în 10
 minute.
 Atenție, când zic să vindece, înseamnă că nu au mai revenit
 acele fobii.
 Deci nu e ca și cum, băi, pentru o săptămână m-am simțit b
ine.
 Nu, pur și simplu acea persoană a scăpat de fobie.
 Eu am rămas... Sincer, când am aplicat tehnică a unor perso
ane,
 nu-mi venea să cred rezultatele, pentru că rezultatele erau
 ceva de gen următor.
 Fobie de câini.
 După o săptămână, după ce a făcut tehnică, m-a sunat că și-
a cumpărat câine.
 Din fobie, să devină...
 Știi, mi-am luat câine.
 Stau cu el în brață toată ziua.
 Zic, da, ai avut fobie de câine.
 Da, știu, dar...
 Nu mai am, e ciudat.
 Fobie de apă, pentru că...
 a fost salvată în ultima secundă,
 prinsă de cineva și scoasă din apă când avea trei ani, sau
 ceva de genul ăsta.
 Fobia de apă de nivelul, când îmi fac duș, aproape cam atac
 de panică.
 Deci la duș. La nivelul ăsta era fobia.
 Ok?
 La modul următor, când ne-am revăsut, mi-am zis, Marius, te
 îmbrățește de nou.
 Ce-i? Știi că ai lucrat cu mine fobia? Ok. Am început să ia
u lecții de not.
 Deci schimbările extrem de mari după ce se întâmplă asta.
 dar nu o sa faci o colectie de paiajeni.
 Nu, as vrea sa poti sa o mori.
 Mankara ca.
 Zic la microfon.
 Da, sa poti sa te apropi de ei, macar sa o mori.
 Ok.
 Regula principala in fobii,
 persoanele care au o fobie stiu asta.
 Cand se gandesc la obiectul ala, la persoana,
 la animalul ala de care le-ai fric,
 sau orice,
 si le imagineaza de mii de ori mai mare.
 Deci, din start in minte,
 sunt modalitatea
 Mărime e extrem de accentuată, extrem de mare, ok?
 Ăsta e una din regule fobielor.
 Bun.
 Și...
 Îți amintuiți tu un moment când s-a declanșat fobia asta?
 M-am gândit mult. Nu știu dacă e...
 Sora mea făcea mișto pe această temă, când eram mici, spune
a că dacă ies din cadă o să mă mănânge păiangeni și mă urcam
 pe o mașina de spolat.
 Dar e singur un moment.
 Ok, dar nu ai vazut un paianjen atunci sau un moment ala?
 Nu.
 De ce ti-am zis de ala?
 Toata lumea a mizat pe paianjenii acestia.
 Iti dai seama ca a existat un moment in care tu nu stiai
 nici ca exista paianjeni?
 Adica erai destul de mic, incat copil fiind nu stiai ca
 exista paianjeni.
 Deci a fost un moment in care nu exista fobia in viata ta,
 correct?
 Corect? Bun.
 Și s-a întâmplat ceva la un moment dat și ai învățat
 mama, cât de periculoși sunt paianje-niaia
 și în momentul ăla s-a declanșat fobia. Ok.
 Perfect.
 Bun.
 Vreau să
 verificăm un pic și vreau să te rog să
 închizi ochii
 și să-ți imaginezi că ești într-o sală de cinema
 poate să fie o sală cum e asta
 și că pe ecran, pe ecranul cinematografului, e o imagine cu
 un paiaj.
 Ok, iar tu ești în ultimul rând în sala de cinema.
 Ești în ultimul rând în sala de cinema și fiat în ce vreau
 să faci.
 Vreau să-ți imaginezi că te privești de pe tavanul sălii de
 cinema,
 te uiți la tine cum stai pe scaun.
 De acolo de sus, plutind, ca si cum e energia ta.
 De sus, te priveci pe tine cum stai, pe scaun, in sala de
 cinema, acolo unde pe ecran, la distanta, e un paianj.
 Imaginea de pe ecran e alb negru.
 Și de acolo de sus, privindu-te pe tine, vreau să-ți
 imaginezi că pe ecran te vezi pe tine
 Iar in fata ta undeva aveti un paianjan. Vreau sa micsorez
 paianjanul ala pe ecran.
 Al mai mic.
 Acum mai vreau sa faci ceva.
 La jumatatea salii de cinema vreau sa pui o sticla. Un geam
 de sticla impenetrabil care te separa pe tine acolo in ult
imul rand din sala de ecran.
 Cum e acum?
 E mai bine.
 Mai mult. Vreau sa te duci...
 Te vintezi de la fiecare cinema, are o camera de proiectia
 filmului.
 Vreau sa te duci acolo, in camera de proiectie.
 Si de acolo de sus vreau sa te uitzi la tine, stand pe sca
un
 separata, fiind de geamul ala de sticla, de ecran.
 Iar pe ecranul acela vreau sa pui o scena din viata ta rec
enta cand te-ai confrontat cu un paianj.
 Sa te vezi pe tine, nu stiu, erai in camera, erai pe strada
, ai vazut un paianj.
 Pune acea scena, acum oricum esti in siguranta pentru ca
 esti in camera de proiectie, privindu-te pe tine,
 despărțită de un geam de sticlă, iar pe ecran e imaginea ta
 întâlnind un paianjăn, simțind teama aia, cum o simți tu,
 și dacă te uiți în continuare la filmul de pe ecran, o să f
ie un moment când paianjă nu a dispărut, a plecat.
 Sau tu ai plecat de acolo și te simți iarăși în siguranță.
 Vreau să vezi filmul de la început până la final.
 Nu știi că urmează să apare paianjă nu? Apare paianjă nu?
 Pleci de acolo și te simți în siguranță.
 Construiești, de rog, filmul ăsta în mintea ta, dar un film
 real,
 adică orică ceva recent, orică cea mai puternică întâlnire
 cu un paianjă din viața ta.
 Pun eu acolo, pe ecran.
 Poarte bine.
 Și ce vreau să faci acum?
 Vreau să te întorci în sala de cinema
 plutind deasupra corpului tău.
 Și așa, plutind deasupra corpului tău,
 vreau să privești ecranul, iar acum, pe ecran,
 vreau să te duci să derulezi până la ultima scenă din film.
 Scena din film în care paianjenul deja e departe de tine.
 Tu esti în siguranță.
 E ultima scenă din filmul acela?
 Sunt iarăși în siguranță.
 Nu mai e niciun pericol.
 Și ce vreau să faci în momentul ăsta?
 Este să derulezi filmul înapoi.
 De la ultima scenă,
 când ești în siguranță,
 până la prima scenă a filmului,
 filmului, când era iară. Și în siguranță că încă nu a apă
rut să e paianjă. Vreau să derulezi înapoi filmul,
 cadru cu cadru, poză cu poză, ca și cum efectiv ai vedea un
 film de la coadă la cap.
 Și de acolo, plutind din sală, plutind deasupra ta în sală,
 vreau să te privești pe tine cum te uiți la
 la ecran, iar filmul de pe ecran se deruleaza invers, ca si
 cum ar fi o masina timpului care la spira invers.
 Ffff!
 Deruleaza filmul de la ultima la prima scena.
 Fă-mi un semn cu capul când l-ai derulat.
 Perfect. Du-te-napoi in cabina aia de proiectie. Departeaza
-te.
 Esti in cabina de proiectie unde e perfect in siguranta tot
ul.
 Esti complet in siguranta.
 Gandeste-te. Ai cabina de proiectie care are un gemulez mic
,
 are o sticla, e sala, tu esti in sala,
 te uiti din cabina de proiectie la tine stand pe scaun.
 În fața ta e sala, iar tu te uiți de sus la tine.
 Pe ecran undeva departe este filmul, alb-negru.
 Și acolo se derulează foarte repede filmul înapoi.
 Dublează-i viteza și derulează-l invers.
 Te uiți la tine, nu știu unde erai ultima oară când ai înt
âlnit un paianjel.
 La muncă, perfect. Vreau să iei scena de după ce s-a termin
at povestea cu Pai Anjanu, pui scena aia și derulezi înapoi,
 mergi cu spatele.
 Toată scena se derulează mergând cu spatele.
 Concentrează-te pe scena aceea, se imitește de la Cascador
ii Râsului.
 Derulează cu spatele al negru tot filmul.
 Până când? Până când încă nu a apărut Pai Anjanu. Încă erai
 în siguranță.
 Mai fă încă odată.
 Bun, super. Când eu zic start, încep derularea filmului
 invers.
 Start. Derulează-l invers, privește-te pe tine cum mergi cu
 spatele,
 și du-te înapoi până înainte să ajungă pe aia în jur, să-l
 vezi.
 Bun, super. Acum o să zic chiar start, dar de data asta, do
blez viteza de derulare inversa filmului.
 Start!
 Perfect! Când ajungi la prima scenă, deci ești iarăși în
 siguranță, îmi faci semn.
 Du-te iarăla la ultima scenă din film. Ești în siguranță, p
ăi, ajungea la un an, nu mai e niciun păi ajungea.
 A dispărut. Ai plecat tu de acolo, ceva s-a întâmplat, dar
 a plecat. Nu mai e pericol.
 E ultima scenă. Start! Rulează invers repede.
 Bun! Mai repede, acum dublezi viteza.
 Start!
 Perfect! Ok.
 Încă o dată, dută la ultima scenă, vei dubla încă o dată
 viteza,
 ca și cum ar fi un glonț care pornește din pușcă.
 Start!
 Perfect! Ok. Bun.
 Revină ușoră aici.
 Deschid de ușoră, ok.
 Ok.
 Și hai să testăm.
 E ok, e in regula.
 Ei imagineaza-ti ca e un paianjan acolo?
 La microfon.
 Mi l-am imaginea deja inainte sa deschid ochii si era si
 mare cu ochii rosi, adica cel mai fiorotor paianjan.
 Si cum te simti?
 N-am mai simti, nevoia sa fug.
 Dar nu stiu daca pot sa-l iau in mana.
 Perfect, nu va trebui deloc sa-l iai in mana.
 Nu-i trebuie in loc sa-l iei in mana.
 Acum mai fali ceva.
 Falmic.
 Pune microfonul jos
 si ia-l asa
 Stii cum se micxoreaza pozele pe tableta?
 Faci cu degetele asa
 si ai micxurat o poza. Vreau asta sa faci.
 Micxoreaza poza din mintea ta, paia Anjelui.
 Fii atenta, tu poti sa micxorezi
 cat vrei tu.
 Ok, super, merci.
 Tu poti sa micxorezi cat vrei tu.
 Poza aceea, fo' atât de mică încât e microscopic paianjă n-
o la roșu.
 Ok, micșorează exact percepția ta asupra acelui paianjă.
 Foarte bine. Perfect, mai mică. Mai mică. Mai mică. Mai mic
ă. Ok.
 Până când e un punct.
 Bun, duc la distanță.
 Ok, super.
 Revină aici, deschid de ochii.
 Cum e acum când te gândești la un paianjân?
 GPS.
 Când te gândești acum la un paianjân, cum e?
 Nu aș zic exact.
 Putem testa?
 Tot îmi prea zic că...
 Dar nu mai aș zic de de la înțânsă mult, dar totul vine să
 plânge când te uiți.
 Îți vine să plânge când te uiți? Ok, bun.
 Țină-l în mână.
 Încă e intens. Încă e intens.
 Fii atent ce vreau să faci acum.
 Îți înmintești cum te-am pus să derulezi invers filmul ac
ela?
 Până la ce vitez ai reușit să-l derulezi invers?
 Care era?
 Era instant.
 Sa faceai instant, dar te vedeai mergand cu spatele?
 Vedam doar reacțiunea.
 Mă interesează să vezi toate scenele mergând invers cu sp
atele.
 Vă amintiți când v-am zis, e important să respectați ce vă
 zic.
 Dacă nu e clar, întrebați-mă.
 Dar nu au fost pași în momentul ăla.
 Eram doar eu istericându-mă și urlând, făcutându-mă toate
...
 Ok. Și vreau...
 Bun.
 Vreau să facem așa. De unde a apărut paianjul?
 Ți-amintesc? Vreau să recrem filmul, să-l vedem filmul.
 Era pe un scaun afara și...
 Erai pe un scaun afara...
 A prins cineva și mi-a zis că partea am ceva de altceva sau
 calmă
 și în momentul în care mi-a zis că partea am ceva, n-am mai
 putut și am explodat
 m-a înrelecat și am început să urlocat toate apucatile mele
.
 Super, perfect. Bun. Înainte, a fost un moment în care pa
ianjul nu era pe tine, nu?
 Da.
 Bun. Nu știm momentul acela că nu l-ai văzut, dar știi că
 era un asemenea moment.
 Te-ai dus până acolo, pe filmul ăsta?
 Da, când eram pe scaun.
 Când erai pe scaun, dar paianjul nu era încă venit.
 Nu era, nu era.
 Ok, perfect. Bun. Și ultimul moment care a fost?
 Când m-am liniștit.
 Că paianjul nu plecase.
 De-aia că e și reacție multă în jurul meu, că e...
 Nu contează, lasă. Lasă tu asta.
 Focus-ul e pe tine.
 Până în momentul acela, când a fost reacția de după, a sut
ură.
 Așa. Și senzația ta care era la final?
 Senzația fin...
 Nu mai sunt în pericol.
 Ok, bun, perfect. Deci, nu mai sunt în pericol e ultima
 scenă,
 nu sunt în pericol e prima scenă a filmului, bun?
 Vreau să te vezi pe tine...
 Bine, acum nu contează că nu ți-amintești cum de deai din m
âini sau din picioare, deci...
 Mă interesează să te uiți la tine cum ai te-agitat și să te
 așez pe scaun.
 Știi? Deci tu erai pe scaun și te-ai ridicat.
 Pe mine mă interesează să faci asta.
 Înțelegi?
 O să se mână foarte mult.
 Ceva de genul ăsta, adică să faci invers toată scena.
 Și... ah, sunt relaxat. Încă nu știu nimic despre niciun pa
ian.
 Hai să mai facem odată. Vreau să mă însigur că ai făcut b
ine bucat aia.
 N-am făcut toți pașii pe care i-am făcut în fiecare, dar...
 Nu mă interesează să-i faci toși. Mă interesează să faci...
 ... lisericalea și așezatul a fost în fiecare.
 Perfect. Vreau să mai facem odată.
 Du-te în sala de cineva.
 Pe ecran e ultima scenă din film. Adică a plecat, a dispă
rut pe aia, așa eu sunt, în siguranță.
 Dar de data aceasta vreau sa te uit la film de pe primul r
and din sala.
 Ok?
 Perfect. Deruleaza filmul invers
 pana la prima scena.
 Te uit la tine cum te agiti si cu spatele te duci si te-ai
 pus pe scaun.
 Bun. Perfect.
 Acum, du-te iarasi la ultima scena din film.
 de rulează-l mai repede înapoi,
 mergând cu spatele,
 până te-ai pus cu spatele pe scaun
 și iești în siguranță.
 Bun.
 Acum vreau să te ridici de pe primul rând din sală
 și să te apropii de ecran
 cinematogracului
 și să intri în papucii tăi
 în ultima scenă din film.
 Tu ești acolo în ultima scenă din film.
 Și să derulezi înapoi scenă, trăind-o, nu privind-o.
 Derulezi totul invers până ești în siguranță pe scaun, că
 încă nu a venit niciun pericol.
 Vreau să derulezi asta, ai ajuns pe scaun, ești în siguranț
ă, simte senzația aia de siguranță.
 Bun. Și sari și du-te iarăși la ultima scenă.
 Acum vreau să derulezi înapoi, mult mai rapid.
 Mult mai rapid.
 Te miști repede invers și te puți pe scaun și simți iarăși
 senzația de siguranță.
 Simte senzația de siguranță.
 Bun, super. Du-te iarasi la final si simte ca esti in sigur
anta.
 Simte senzatia aceea de final, sunt in siguranta.
 Ok? Bun.
 Incepe sa derulezi repede inapoi totul, pana cand esti in
 siguranta.
 Si simte, concentreaza-te pe senzatia de siguranta de la
 final.
 Bun.
 Du-te iarasi la final.
 De data aceasta vreau sa faci acest film derulat invers
 cu o viteza dubla.
 Cat pocnesc eu din degete, atat sa dureze filmul.
 Start!
 Intre cele doua senzatii de siguranta vreau sa fie o fracti
une de secunda
 de miscare inversa, da?
 Start!
 Bun, du-te iarasi.
 Ultima segmenta, siguranta.
 Derulare înapoi.
 Bun. Ok.
 Încă o dată. Du-te la final.
 Senzația de siguranță.
 Simte senzația de siguranță.
 Atenție, în capătul celălalt al filmului ăsta
 aștepte iarăși senzația de siguranță.
 Start!
 Derulează-l. Nu l-ai derulat acum.
 Derulează, du-te la final.
 Și derulează-l încă o dată.
 Start!
 Ok. Bun.
 Mai facem o dată? Mai ai nevoie?
 Mai e nevoie? Ok, bun.
 Du-te la final.
 Atenție!
 Start!
 Bun!
 Ok.
 Testăm acum?
 Ești pregătită?
 Mi s-a făcut greață.
 De la derulare inversă?
 De la ceva.
 E bun, e ok.
 Senzația aia de greață sau de confuzie
 E în regulă. Aș mai face-o un pic.
 Aș mai face-o un pic.
 Dar știi ce?
 Mă ajută să beu niște apa.
 Te duce să bei niște apa?
 Ia imaginează-ți.
 Ce am aici în pumn?
 Dacă îl deschid?
 Îmi dai mâna?
 Nu.
 Inca nu sunt multumit.
 Dar nici nu mai facem acum.
 Stai liniștit.
 Sunt curios să vedem ce se întâmplă
 în continuare, pentru că uneori
 am observat lucrul ăsta
 mintea preia procesul
 și îl vei face singură,
 automat.
 Chiar dacă nu te mai preoccupi
 de asta, mintea continuă să-l facă.
 Am văzut asta seară.
 Am încercat
 doar să ies din situație.
 Și dacă ieri nu reușam să îmi amintesc,
 nu am nimic care să mă deranjeze.
 Aseară mi-am amintit o întâmplare,
 doar și am lăsat-o, pur și simplu.
 Eu am ieșit din ea și apoi am mai venit în contâmplare
 și iar am lăsat-o și în contâmplare și în contâmplare.
 Că nici nu știam că am atâtea întâmplări.
 Ok, super.
 Da, așa se întâmplă.
 Deci, data viitoare,
 Data viitoare când ne vedem la următorul modul, vreau să te
 rog să mea mintești
 și să-ți amintești ție cum a fost cu phobia de paianjeni.
 Dacă pot să-l omor sau nu din cas.
 E un subiect foarte târzi, că filmea nu poate, adică mă rog
,
 filmea poate, dar nu vrea că mă vede pe mine,
 iar eu trebuie să stau cu ăla în casă până când există cine
va
 care poate să vină sau cu spreiuri, dar e de la distanța
 asta,
 Nu ma uit sa nu isi...daca cade cumva de pe perete si nu-l
 mai gasesc
 Dar ce marime are?
 Pe anjenu?
 Nu ala reala, ala din mintea ta
 Imenst! Acum am vrut de fapt nu mai asa in el
 Acuma? L-ai mai mic sorat?
 Il vad cred ca normal, ca mi-am imaginezat unul pe perete
 si pare ca e normal
 Asta vreau, imaginezati-l pe perete
 E normal, ok
 Ia imaginezati cat da-i in el
 De aproape?
 De unde vrei tu? Depinde cat de mult poți să-ți lungești mâ
na.
 De obicei e cu extensii, cu perne, cu chestii, dar e peric
ulos.
 Perna legată de o prăjină și prăjina legată de furculiță.
 Nu cred că nu. Am povești întregi despre cum am stat nopți.
 Imaginează-ți. E în imaginație, da? Nu e real.
 Da, dar lămâia aia era reală.
 Ce-a crezit cu asta? Nu știu dacă îmi doresc să-mi îl
 imaginez.
 Că l-omor, deci că mă apropiu, deci că l-ating.
 Imaginează-ți, fo!
 Am luat o perna.
 Nu cu perna, cu mâna.
 Cu mâna?
 Da, cu mâna.
 Eu zic că cu perna este...
 Cu perna e deja mult?
 ...este suficient.
 Măcar nu mai e la mine în casă, e ok.
 Ok, deci nici cu perna până acum nu reușai.
 Nu, cu spreiul, dar de la distanță, aveam spreiuri peste
 tot, ca nu cumva să trec prin...
 Dacă era sub ușă, sau...
 Ok, stai să înțeleg, deci...
 Acum cu perna ai reușit și ești mândru că ai reușit cu per
na?
 E foarte bine.
 E foarte bine?
 Nu e bine?
 Așteptări diferite!
 Bine, eu cu paianjenii îi țin așa în palmă
 Și cea mai nasoală fază a fost când m-am dus la varmea care
 era însărcinată și am arătat...
 Hai să-ți arăt ce paianjă-n fain am găsit.
 Și asta...
 Aaaaaa!
 Da.
 Da.
 Sunt fain.
 Da.
 Bine. Aplauze, mă rog, pentru colegul nostru.
 Mai vrei să lucrăm pe altceva?
 Au o fobie de altceva?
 Pe ce?
 Fobie de ace.
 Ok.
 Merge si la cain, dar trebuie sa fie fobie.
 Adica, sa fie fobie.
 Nu v-am povestit cu Simon, am lucrat pe fobiei de serpi.
 Avea fobie de serpi, la ei in zona unde a crescut, erau ser
pi.
 Si a dezvoltat o fobie de serpi, si am facut tehnica asta,
 dar n-a avut efect.
 Adică am pus-o să testeze și bă, șarpe, nu vreau, nu, n-am
 funcționat.
 Și după o perioadă am și uitat, am lăsat-o deoparte și am
 uitat.
 Și la un moment dat, după o perioadă, eu eram prin bucătă
rie, eu eram dormitor în living, nici nu mai știu.
 Și odată...
 MARIUS!
 Am zis, hai de capul meu, e șarpe în casă.
 Când ajung acolo, zice, sunt emisiuni cu șerp la televizor!
 Zic, da, sunt din totdeauna.
 Serios?
 Zice, eu n-am vazut. Pai n-ai vazut ca niciodata nu te-ai
 uitat.
 Si acum sa te ia, era fascinata sa-i uita la o emisioane cu
 serpi.
 Pana atunci nu putea sa se uite nici la televizorul.
 Deci aparea, sar pentru un film, zicea, opreste-l sau schim
ba.
 Si astea se uita si zicea, yeee, sunt emisioni cu serpi, n-
au existat pana acum.
 Ba da, au fost din totdeauna.
 Deci cam asta a fost schimbarea.
 A, și ne-am întâlnit cu un șarpe, eram la plimbare,
 ne-am întâlnit cu un șarpe,
 și dacă până atunci era la 100 de metri deja la distanță,
 făcea, o moară-l, o moară-l, ce stai?
 Zic, băi, nu știu, asta e încă fobie sau nu e?
 O moară-l.
 Zic, lasă-l în pace, că nu are nimic șarpele.
 Pleacă mai departe. Nu era nici... era o... poate tăia era.
 Bun, ok. Hai, te rog, să vedem coacele.
 Sigur.
 E cuplat la sistem? Asta? Microfonul sau...
 A, ok.
 Se vedem.
 Testam.
 Incă nu.
 Stai.
 Vorbim.
 Ia, dă-l în asta un pic, să vedem dacă acum...
 Ia, uite-mă.
 Merge, e bun.
 Ok.
 Îți amintești cum ți-a început, cum s-a declanșat fobia de
 aceea?
 Nu.
 Știu doar că dintotdeauna mi-a fost frică.
 Ok.
 Doar la mine.
 Dacă văd la ei ținam o problemă.
 Să-i înțepem.
 Păi aia zic.
 Pe mine să mă înțepem.
 Poți și eu să-i înțep.
 Și tu, numai pe tine să nu te înțepi.
 Ok. Bun.
 O fobie, ca să lucrez pe fobie, ori lucrez pe momentul în
 care s-a declanșat,
 ori pe un moment, cum am lucrat cu colegul, care a fost
 foarte intens.
 Ok? Deci, ori, dacă nu-mi imități când s-a declanșat, luc
rez pe ceva extrem de intens.
 Ați observat procesul? Cum se face?
 Ce am făcut? În funcție de intensitatea fobiei,
 aceea era foarte intensă. Am persoane cu care lucrezi
 și pe care le pun din start doar pe primul rând
 în sala de cinema. Dar nu e atâta de intensă fobia.
 Dacă e foarte intensă fobia, te duc să stai
 pe ultimul rând în sala de cinema.
 Dacă nici acolo nu te văd că te simți în siguranță,
 îți zic, ieși din corp
 și te privești deasupra
 cum stai în ultimul rând în sala de cinema.
 La ea nici asta nu a fost, a fost mai intensă fobia de atât
.
 Am zis, du-te în cabina de proiectie.
 Nici asta nu a funcționat. Ce am făcut?
 Am pus un geam de stic. Atunci un pic
 s-a mai relaxat. Dar un pic,
 că încă era încordat.
 După ce ai făcut disocierile astea multiple,
 le-ați zisat că erau disocieri.
 După ce ai făcut disocierile astea multiple
 și ai obținut senzația de
 a, da, e acceptabil, nu mai chiar e atât de periculos
 atunci încep tehnica de rescriere a fobiei.
 Bun?
 Și cum facem asta?
 Derulăm înapoi filmul Învățării fobiei.
 Noi, de fapt, de fiecare dată când avem parte de fobia
 respectivă,
 noi o reînvățăm.
 De rulând invers, noi ne dezvățăm de fobie.
 Gândește-te că, la început,
 șarpele nu era periculos pentru că nici măcar nu știai că
 există.
 Câinele nu știai că există.
 Te-ai întâlnit cu șarpele, ți s-a spus, s-a întâmplat ceva?
 ți-a luat luni de zile ca să îți devină fobie?
 ai luat o fractiune de secunda ca ceva sa devina fobie,
 ghici cum se face dezvatarea de o fobie.
 La fel de repede.
 Nu inveti o fobie gradat si in ce...
 Ba, parca mi-e un pic mai frica decat mi-a fost ieri.
 Nu e instant si zici,
 pe loc am facut-o, nici nu stiu cum.
 Tot asa se face si dezvatarea de fobie.
 Doar ca trebuie sa derulezi filmul mental invers.
 Ok?
 Bun.
 A ce ai zis?
 Mhm.
 Super.
 Închide ochii
 și privește pe ecranul cinematografului
 te privești pe tine
 într-o situație în care trebuie să te înțepi.
 Mhm.
 Pe ce rând din sala de cinematograf ți-e confortabil să st
ai?
 Stai pe primul rând și vezi cum te simți,
 Stai la mijlocul sălii, stai în spate și vezi pe ce rând ți
-e confortabil.
 Apropo de ușă.
 Ok.
 Nici nu cred că aș sta jos.
 Ok. Du-te aproape de ușă și stai în picioare în sala de
 cinema.
 Ce vezi pe ecran?
 Cum mă înțeapă?
 Ok. E o întâmplare pe care ți-o amintești?
 Un moment în care fobia a fost la maxim?
 Au fost foarte intensa?
 Cred că a început să fie foarte intensă în ultimul timp,
 când am mai avut mai multă interacție cu mai multe acee.
 Ok, perfect.
 Poți să pui pe ecran filmul ăla în care ai avut un asemenea
 moment?
 Și vreau să-l faci alb-negru, filmul,
 și să te privești și pe tine în film,
 dar atenție, vreau să faci de acolo, de lângă ușa.
 De acolo să vezi ecranul, de la distanță, să te vezi pe t
ine
 în filmul ăla. Nu știu, te-ai făcut injectie, te-ai luat
 analize, abarnat.
 Luat de sânge.
 Luat de sânge, perfect. Uite-te acolo.
 Uite-te pe ecran, dar de acolo de la ușă.
 Vreau să te privești pe tine în scena din film.
 Bun. Încă mai e intens?
 Dacă e intens, du-te mai departe, du-te în ultimul rând din
 sală, sau
 dedublează-te. Ești din corpul tău și te privești de sus,
 stând pe scaun și privind ecranul.
 Dacă doar ești pe scaun și privești ecranul, e doar de diso
ciere.
 Dar dacă mă duc deasupra mea,
 sunt pe scaun și sunt și pe ecran.
 e dublă disociere.
 Se poate merge să faci și triplă disociere.
 Dar de obicei e suficient dubla disociere în cazuri intens.
 Ai nevoie de dublă disociere, adică să te uiți de deasupra,
 nu? Ok.
 Atunci doar stai pe scaun și te privești pe tine pe ecran.
 Bun.
 Dar dute-l în ultima scenă, după ce ți-au luat sânge,
 și ai ieșit de acolo, din cabinetul ăla.
 Și ești iarăși pe stradă. Cum te simți acolo pe stradă?
 Vreau să te găsești punctul în care te simți în siguranță.
 S-a terminat.
 Ăla, când ai zis, gata, s-a terminat.
 Ok, perfect.
 Ăla e punctul final al filmului.
 Care e punctul de început al filmului? Când încă ești în
 siguranță?
 Când ești acasă, când ești...
 Cu o lună înainte să aflu că mi se iau analize.
 Cu o lună înainte să aflu că ți se iau analize.
 Bună, asta e tare. O să fiu un film lung.
 Da.
 Știu, mama, că trebuie să-mi spună cu mult timp, până aici,
 ca să mă pregătesc psihic.
 Ok. Bun.
 Deci, ești acasă
 și ultimul moment este când ai plecat de acolo.
 Zic bine?
 Perfect.
 Bun.
 Comasăm, comprimăm luna aia.
 Mă interesează locul.
 Acasă și...
 Ieșit tu din salonul ăla, din C.
 Bun, perfect.
 Bun.
 Ultima scenă.
 Vreau să te duci în ultima scenă.
 Aia când ai ieșit din cabinet.
 Perfect.
 Ești pe ultimul rând în sala de cinema
 și privești filmul cum începe să se deruleze invers.
 E Albin Negru filmul.
 Se deruleze invers până când ești acasă.
 Și ești în siguranță.
 Încă nu s-a declanșat nimic legat de analizele tale.
 Inca nici nu te gandesti la ultima scena, de rulezi invers
 pana la prima scena.
 Du-te iarasi la ultima scena.
 E in regula acolo unde esti, sau poti sa vii mai aproape de
 ecran?
 Pentru ultima scena doar?
 Momentan doar pentru ultima scena.
 Mai bine stai in ultimul rand din sala?
 Pot sa ma mult pe pen ultimul.
 Atunci nu mai fai efortul, stai în ultimul rând.
 Când ai cumpărat bilet pe pen ultimul.
 Bun, derulează repede filmul acuma.
 Începe să-l derulezi repede.
 Privește ecranul, privește scena, cum se derulează invers
 înapoi,
 până când ești acasă în siguranță.
 Bun, du-te iarăși la finalul filmului.
 Derulează-l dublând viteza.
 mai repede,
 până la prima scenă a filmului,
 când ești iarăși în siguranță.
 Bun, ok. Încă o dată, de la final,
 ca și cum e aspirat timpul înapoi,
 până la prima scenă.
 Foarte bine.
 Acum vine-o în primul rând.
 E ultima scenă din film,
 Ești în siguranță.
 Când derulezi, derulează cu o viteză atât de mare, încât m
intea ta aproape să nu perceapă distinct scenele din film.
 Singurele două scene pe care le percepe clar mintea ta sunt
 ultima de siguranță, prima de siguranță.
 Derulează repede filmul înapoi.
 Ok? Perfect.
 Poți să faci și o mișcare cu capul, ca aș cum ai privit
 filmul invers, știi?
 Du-te iarăși la final.
 Cât timp o să pocneasc din degete, îi dai start-ul și ajung
i și la final.
 Start.
 Bun, du-te iarăși la final.
 Start.
 Simte starea de siguranță de la final, simte starea de sig
uranță de la început.
 Start.
 Ok, perfect. Acum vreau să te ridici în picioare din primul
 rând de acolo și să pășești spre ecran.
 și să intri în papucii tăi din ultima scenă a filmului.
 Simte totul în jurul tău, alb-negru, toată scena e alb-negr
u,
 lumina e stompată, neclare detaliile, blurate,
 și derulezi invers, mergând spre prima scenă. Start!
 Și încă o dată mai rapid de data asta. Ai fost încă lent.
 Start!
 Ești acasă. Ai intrat în casă cu spatele, știi?
 Încă o dată, start!
 Bun, încă o dată te duci în ultima scenă,
 e ultima oară când facem, deci vreau să fii foarte concent
rată,
 fiecare detaliu din film derulat extrem de repede invers.
 Start!
 Ok?
 Bun, revine ușor, îți chide ochii.
 Eu să-ți imaginez că trebuie să-ți iei sânge.
 Când?
 Acum.
 Testează mental cum e. Închide ochii și imaginează scenă.
 Cu ce intensitate e acum față de cum o știi tu de obicei?
 Puțin mai mică.
 Puțin mai mică. Ok, perfect.
 Acel puțin mai mic mă interesează pentru că va fi în scăd
ere continua.
 Chiar dacă nu mai faci exercițiu ăsta, asta e interesant că
 mintea va continua să-l facă în background.
 Stii?
 Însă atenție,
 dacă tu îți imaginezi în continuare
 și îți pui cât de periculos e,
 o să se amplifice iarăși.
 Trebuie să te gândești
 cum mă simți eu după aia.
 Cum te simți după ce ai plecat de la analiză?
 Ia du-te în momentul de după analiză.
 Ușurată.
 Ușurată. Ok. Ca să îți faci, să îți creezi teama
 la ce ești obligată să te gândești.
 La ce te gândești ca să îți fie teama?
 Cu o lună înainte. La ce te gândești ca să îți fie teama?
 Care e segmenta?
 Există o segmentă sau două?
 Doar că îmi e frică.
 Uite-te la secvență.
 Fii atent, imaginează că ești un regizor de film.
 Și ar trebui să pui pe ecran scena asta.
 Ce ai zice actorilor?
 Doar că vă e frică.
 Ce ar trebui să fie în imaginea aia ca spectatorul să vadă
 ce vezi tu în mintea ta?
 Descrie ce vezi.
 Nu prea se vede de pe margini.
 Dar din interiorul tău.
 Zic, ce vezi?
 Ce vezi?
 Nu vrei sa-mi spui?
 Nu, nu stiu cum s-o descriu.
 Vezi pe cineva?
 E o persoana acolo?
 Nu e nicio persoana.
 Vezi un obiect?
 Vezi un spatiu negru?
 Un spațiu negru? Ok.
 Sunt sunete?
 Este o senzație?
 Unde e localizată senzația?
 Peste tot. Peste tot, peste tot, peste tot.
 Ok. Ce tip de senzație este?
 Mă trec toți fiorii.
 Ok. Perfect.
 Senzatia aceea...
 Poți să închizi un pic mâna să ne uităm, să închizi un pic
 ochii, să fie atentă la senzatia aia?
 Dacă ai pune mâna pe senzatia aia, ce ai simțit?
 Ca ce mai exact?
 Păi nu știu, temperatura de exemplu, cum e?
 Foarte, foarte rece.
 Foarte rece, ok.
 Cât de aspră sau nete dă este senzația?
 Senzatia este o reprezentare doar kinestezică a fobiei.
 Ceea ce e destul de rar.
 Fobiile de obicei sunt reprezentate mult vizual.
 Deci e foarte rece.
 Dar când pui mâna pe ea, care e senzația pe care o ai?
 Nu neapărat astfel sau neted, dar așa ca ceva de care mă lo
vesc.
 Ok. Poți să bagi mâna prin senzație sau e dură?
 Dură.
 E dură. Ok, perfect.
 Cât de mult se întinde?
 Arată-mi cu mâinile.
 Ok. Bun.
 Se mișcă, pulsează, e statică?
 Pulsează.
 Pulsează, perfect.
 Cu ce frecventă?
 Foarte repede.
 Ok, perfect.
 Când tu te gândești la această senzație și o observi acum,
 care-i starea emoțională care ți-o dă?
 Anxietate.
 Anxietate, ok.
 Cu ce intensitate e anxietatea asta pe o scală de la 1 la
 10?
 Cam 8.
 Cam 8, perfect.
 Uite de ce vreau să faci.
 Vreau să-ți imaginezi că o încălzești, toată stăria aia.
 Și e călduță.
 Și în momentul în care o atingi devine ca o catifea.
 Și e atât de ușor de mișcat mâna prin ea încât are consist
ența aburului, ca un nor.
 iar mișcarea ei nu mai este pulsatorie foarte repede, ci
 este foarte lentă.
 Ca un val care se retrage ușor.
 Vreau să-i dai o culoare.
 Nu e obligatoriu, doar dacă poți.
 Ok. Care-i senzația acum?
 Parca e mai draguta.
 Și anxietatea cat e acum?
 7 că n-am încredere în aparențe.
 N-ai încredere în aparențe?
 Ok.
 Cât ai vrea să fie anxietatea acum?
 Cam 3 ca să tot fie acolo puțin.
 Ok. Ce ar mai trebuie să modifici la ea ca să ajungă la 3?
 Stai cu ochii inchisi si verifica tu. Nu stiu, greutatea ei
, densitatea, transparenta.
 Da.
 Modifica si foaul de 3.
 Dar ai grija ca daca modifici si o faci de 3, nu o sa mai
 ai anxietate inainte sa te duci la analize.
 Pai nu ca 3, inca mi-a mai ramas anxietate.
 Pai da, dar 3...
 Bine, patru atunci.
 Nu pot să n-am.
 Nu pot să nu ai anxietate ca să te duci la analize, pentru
 că altfel de ce te-ai mai victimizat?
 Ok. Bine. Merci. Revinu-a aici.
 Cum se uită la mine!
 Genial!
 Da, mulțumesc mult!
 Poți să rămână aici pe scaună?
 Rămâi, sigur!
 Se zintă confortabil în viitor trainerul.
 Bun, ok. Care e tehnica de reducerea fobilă?
 Te rog.
 Așa?
 Stai să-ți dea microfonul, te rog.
 Exact cu fobia de...
 De ace?
 Ace și unul cu paianje.
 și amândoi sunt chinestezici, e simbul.
 E vreo legătură?
 Nu e neapărat că sunt chinestezici,
 adevărat Eva e mult chinestezică,
 dar reprezentarea ei pe fobia asta de aceea este clar ch
inestezică.
 Eu am testat să văd vizualul, nu văd nimic.
 De obicei oamenii dacă îi pui într-o situație de test,
 se inhibă și nu zic.
 Nu e cazul, pentru că altfel nu mi-ar fi zis că vrea să mai
 stea aicea,
 însă e clar, după ce am tot pus întrebări,
 faptul că nu avea reprezentări vizuale,
 ci, ai văzut, nici auditive, ci erau clar kinestezice.
 Simt asta, nu văd nimic.
 E un negru. Ok. Bun.
 În cazul ăsta, lucrezi doar pe asemenea modificări kinestez
ice.
 Nu te mai interesează nimic de la vizual, nimic de la audit
iv.
 Și la paianjă și la ace.
 Dar atenție!
 Când este pe kinestezic, rezultatele sunt mai lente.
 Pentru că persoanele kinestezice, ei se agață de ceea ce
 simt
 și nu vor să dea drumul emoției respective.
 Vizualul dă drumul ușor, a depărtat imaginea.
 dar chinestezia, senzația nu prea o pot depărta.
 Știi?
 Da, le amplifică ușor, le amplifică mult
 și stau acolo, se țin de emoția respectivă.
 Și schimbările nu se văd foarte bine, foarte rapid.
 Apar, însă doar atâta, se diminuează anxietatia.
 Se diminuează un pic anxietatia.
 În timp o să diminueze mai mult, când o să se hotărască ea.
 Dar momentan are niște benefici din asta.
 Așa-i?
 Da.
 Ok.
 Toți...
 Căutăm niște benefici din a ne simți rău în anumite situaț
ii.
 Și faptul că are nevoie de o lună ca să se pregătească,
 ăsta este, de fapt, ok, uite aici cât de mult sufăr eu.
 Da. Ok. Mulțumesc. Mai vrei să mai stai? Stai aici. Ok.
 Bun. Ziceam că vorbim despre ancore.
 Ce sunt ancorele oameni buni?
 Sunt conexiunile între o emoție și stimulul care declanșeaz
ă emoția respectivă.
 Vă amintiți experimentul de la școală cu căinele lui Pavlov
?
 Când suna clopoțelul, căinele începea să saliveze.
 De-a de ce?
 Pentru că s-a creat o legătură între stimul ăla și senzația
 respectivă.
 Vă amintiți că am povestit că am lucrat cu copii cu autism?
 Și aveam copilașul acesta cu care lucram, care era hiperkin
etic și nu îi lăsa pe părință doarmă,
 până dimineața. Bătea cu lingurile în mobilă.
 Colegii mei cu care lucram acolo au zis hai să dăm medic
amente, să doarmă, să se odihnească
 și părinții. N-am fost de acord cu asta și am zis dați-mi
 timp, măcar două-trei săptămâni,
 că vreau să încerc ceva. Și ce am făcut? Am întrebat-o pe
 mamă ce muzică ascultă copilul,
 ce-i place. Și-i placeau colindele lui Hrușca. Dar putea să
 fie orice altceva, de la Lombada până la,
 sau mai știu eu ce, muzică simfonică, nu contează.
 Colindele lui Hrușcă. Și zic, perfect, ok.
 Și am făcut un sidiu cu colindele lui Hrușcă
 și am zis în felul următor.
 Puneți sidiul ăsta cu colindele lui Hrușcă
 dimineața la ora 6 sau la cât se pune el pe pat
 doar în momentul în care își pune capul pe pernă,
 dar le puneți date la minim în camera cealaltă.
 Adică trebuia să stai așa, ca să auzi muzica respectivă.
 Însă sub conștientul nostru ghici ce?
 Aude.
 Aude, ok?
 Copilul, toată noaptea, la un moment dat, pica obosit și p
unea cap.
 În momentul ăla, mai căsa, care oricum nu dormea,
 dincolo în cameră, punea CD-ul.
 Și a zis, faceți asta timp de o săptămână.
 În fiecare zi, timp de o săptămână, la 6 dimineața, zic 6,
 dar nu știu cât era, la 6 dimineața pornea casetofonul când
 copilul punea capul pe pern.
 După o săptămână, i-am zis, acum, în timp ce el bate, e pl
in de energie, la ora 3 noaptea, porniți casetofonul.
 Tot acolo în cameră, în cealaltă cameră.
 Copilul nu vedea că dacă ar fi văzut ar fi dus la castofon,
 era ceva nou, era...
 A pornit CD-ul la ora 3 noaptea.
 În momentul ăla copilul lăsa lingurile, a pus capul pe pern
ă și s-a culcat.
 Oștia se uitau și ziceam, nu se poate așa ceva.
 Un minune, știi?
 Zic, stați așa, faceți același lucru timp de o săptămână.
 După o săptămână, la ora 12 noaptea, porni sidiul.
 La ora 12 noaptea, copilul a pus capul pe pernă și s-a cul
cat.
 Am mai continuat și după aceea.
 Și am zis așa.
 Porni sidiul și stingi becu.
 Copilul pus capul pe pernă și s-a culcat.
 A doua zi, iar pornești sidiul, stingi becu, copilul pune
 capul s-a culcat.
 timp de o săptămână.
 După o săptămână,
 nu mai pui CD-ul, doar stingi becu.
 Copilul s-a stins becu, copilul a pus capul pe pernă și se
 culca.
 Ce am făcut? Am schimbat?
 Nu, în camera copilului s-a stins becu.
 În camera copilului s-a stins becu.
 Deci,
 ai prins ideea, da?
 Ei,
 timp de aproape o lună ne-a luat
 ca să construim acest reflex condiționat
 pentru copil.
 Crerul lui asociase senzația de somnolentă cu minim ala de
 volum al melodiei Luhrușcă.
 Și asociindu-le, Crerul le vede împreună.
 Când se declanșează una, se declanșează și cealaltă.
 Asta se numește anchor sau reflex condiționat în cazul ăsta
.
 Ok?
 După aia ce am făcut?
 Sunetul, întunericul, somnolentă.
 Sunetul cu întunericul erau stimulii care dădeau starea de
 somnolentă.
 Eu am scos sunetul. A rămas întunericul, starea de somnol
entă.
 Și a continuat așa și nu a fost nevoie să-i dea medicamente
 pentru asta.
 Ceea ce a fost extrem de benefic pentru progresul copilului
 ăla, pentru că medicamentele îl dea.
 Ce tehnica?
 M-au facut o perioada dupa aia, dar nu a fost nu stiu cat.
 Nu e atat de eficienta pentru ce avea copilul asta.
 Ve-am zis ieri, mirosul de cozonac si de portocala.
 Ce trezeste in tine?
 Craciun, copilarii, ok, bun.
 Bun, ai o melodie care trezește în tine niște emoții în
 momentul în care o auzi?
 Dar trezește parcă instant niște emoții de demult.
 Ok?
 Vreau să o povestesc cu o întâmplare.
 Eram la, tot așa, la un curs și îmi povestește, vorbeam des
pre ancore, și îmi povestește o fată din timpul, din curs,
 îmi zice, băi, acum înțeleg.
 Zic, ce?
 Ia microfonul și povestește, zice,
 acum câțiva ani tocmai luați-m carnetul de condus
 și am mers cu soțul meu iarna, undeva la o petrecere
 cu niște prieteni la o cabană pe munte.
 Și soțul a băut și la întoarcere noaptea
 m-a trebuit să conduc eu spre casă.
 Și așa era drumul, eu începătoare, povestește fata,
 că vedeam pe lângă șosea, pe munte,
 Vedeam prăpastie și doar vârfurile de la Brazile vedeam de
asupra șosele
 și știam cât hău e în stânga și în dreapta mea.
 Așa m-a cuprins o stare de panică și conduceam atât de cris
pată că ningea un pic.
 Și soțul meu zice, hai că-ți pun la muzica ta preferată ca
 să te relaxezi.
 Și a pus, nu știu, Enrico Iglesias.
 Și a pornis-o eu cu Enrico Iglesias.
 zice, băi, așa am condus până acasă, asta e.
 Simțeam, crispat, ascultam muzică,
 și am condus până acasă, am ajuns acasă.
 Și povestea zicea, am uitat de momentul ăla,
 peste o săptămână, soțul meu mi-a dus mașina mea în service
 și am luat mașina lui să mă duc la lucru.
 Și în mijlocul orașului am dat drumul la muzică,
 și era același CD-ul.
 Ce m-a prins panica atât de tare încât am oprit mașina,
 Am tras pe dreapta si l-am sunat sa vina sa ma ia.
 Deci acum inteleg de ce.
 Pentru ca era exact aceeasi muzica pe care i-au ascultat si
 atunci.
 Dar nu si-a dat seama.
 Deci se facuse reflexul conditionat intre sunetele alea si
 starea ei de agitatie, de panica din noaptea aceea.
 Ce ancure ai?
 Ia amintesteti.
 Da, dar tu ce ancure ti-ai identificat la tine?
 Cum? Stai un pic sa-ti aduc in microfonul.
 Mersi frumos. Am una interesanta pe care mi-a povestit-o
 mama.
 Zicea ca atunci cand a fost insarcenata cu mine, abia se
 deschise cinematograf in Bucuresti in Moldovitan.
 Si-a mers sa vad un film cu... Leonardo DiCaprio.
 Si am inceput atat de tare sa ma agit in burta ei la filmul
 ala, ca s-a facut rau si a trebuit sa iasa din sole.
 Din soare.
 Mergem mai departe, mă naștem nu știu ce,
 într-o sară acasă, apare același film a televizor.
 Eu mică fiind, atât de urât am început
 să fac în casă și să plâng și toate cele,
 că a trebuit să schimbe filmul.
 Foarte tare, foarte interesant. O ancoră intrauterină.
 Da.
 Să revășească filmul.
 Eu am pățit o chestie de genul ăsta
 când ne-am luat o vacanță la Barcelona
 și am făcut o criză de riniche.
 Adică aveam o piatră de larini care tocmai se pregătise de
 excursie.
 Doar că excursia nu era a pietrii în Barcelona, ci era în
 mine.
 Știi?
 Și nu știu, a trei cineva durerea aia de eliminare de piatr
ă, când se mișcă piatră larini.
 Ai de cald.
 Și eu am dus la Barcelona, pentru că nu plătisem biletul,
 cum să stau acasă, pierd banii.
 Și am plecat amândoi la Barcelona.
 Și eu era primăvara, final de primăvară, început de vară,
 cald în Barcelona și eu aveam febră, aveam frisoane de la
 durerea aia
 și mă plimbam cu geaca pe mine, cu plovări pe mine, cu f
ular, cu febră și mă uita în oraș.
 Băi, patru ani de zile, când cineva zicea cuvântul
 Barcelona,
 efectiv așa mă faceam, nu mai zic mai...
 Dar era ceva involuntară, de când îmi zicea, ce faină-i
 Barcelona.
 Da, inca nu-mi place orasul ala, e cel mai urat oras!
 Pana cand m-am prins cat de v-a p-era piatra mea, stii, nu
 era orasul cu problema.
 Da.
 O lumina brusc care se aprinde, o lumina rosie.
 Ce-ti spune?
 Stop!
 Asta e o ancora!
 Chiar daca nu esti pe strada, vezi o lumina rosie, prima ta
 reactie,
 Stai sa ma opresc.
 Stii?
 Sau cineva imbracat in albastru, pe margini a strazii, care
 ti-apare brusc.
 Ai impresia ca e politia, stii?
 Da, scuze, mai ridicati sa-i cineva mana.
 Da, ziceti.
 Intrebare.
 Exista varianta in care o persoana devine o ancora negativa
?
 imaginea unei persoane, vocea unei persoane
 Tu ce tine de o persoana
 Am dat seama ca oricum de bine ma simt, in momentul in care
 interactuiesc cu persoana respectiva, mi-e brust, mi se sch
imba starea
 Da, da, da, sigur
 Si cum dezinstalam treaba asta?
 Va invat si cum s-o instalati si cum s-o dezinstalati
 Dar hai prima data sa invatati cum s-o instalati o anchora,
 ca sa putem dezinstala
 Am o senzație că nu am nicio ancoră,
 dar acum când a zis colegul cu chestia negativă,
 nu știu, bine, nu știu,
 de ce, cum și așa, de fiecare dată,
 când soțul sau copilul se îmbolnăvesc sau au o stare de ro,
 pe mine mă iau nervii.
 Deci, îmi vine să-i bat.
 Da, deci fii atent.
 Știi cum îți dai seama când este ancoră?
 Când e instant.
 Adică nu e ca și cum mă gândesc și analizez și trag o conc
luzie.
 Nu, e instant.
 Când îmi zice, iar mă doare capul, mă simt rău, îmi vine să
-l bate.
 Exact, aia e ancoră.
 Pentru cum a apărut, cum s-a creat.
 Cred, o să zic acum o chestie destul de vulnerabilă.
 Eram foarte mică, undeva mânăainte de vârsta de 8 ani.
 Și tatăl meu s-a îmbolnăvit de Parkinson ulterior, am aflat
.
 Și atunci a fost momentul în care noi am rămas singuri acas
ă.
 Na, trebuie să ne descurcăm singur și mama mea a plecat cu
 tatăl meu la spital.
 Cred că ală este momentul în care eu am simțit că nevoia me
a, dorința mea, siguranța mea nu mai contează și contează a
 cineva.
 Cred, nu știu, sigur da.
 Buna, fraților, există trei tipuri de ancore.
 Vizuale, auditive și chinestezice.
 Vizuale.
 Imaginea unei persoane, imaginea unui loc.
 Auditive. Vocea cuiva, o melodie, sunetul de sirena, orice
 care declanseaza instant in tine o emotie.
 Ok?
 Chinestezice. Chinestezice poate sa fie miros, un anumit
 miros, sa-ti trezeste o anumita emotie.
 Un anumit parfum.
 Poți să te ducă înapoi în timp un anumit parfum?
 Să trezească o anumită amintire sau o anumită stare emoț
ională?
 Absolut!
 Un anumit gust trezește în tine o anumită emoție.
 Exact, da.
 Și acum, atenție!
 O anumită locație, un anumit loc.
 Ți s-a întâmplat vreodată să mergi pe stradă,
 pe o anumită stradă și să-ți revină în minte
 într-un anumit loc, în fața unui anumit
 copac
 să-ți revină în minte o anumită întâmplare
 ce a avut loc acolo
 nu știu, locul primului sărut
 aici m-a cerut de soție, zice cineva
 să vizați?
 și-ți reactivează anumite stări
 emoționale, nu stai, nu le anticipezi
 nu zici, o să trec pe acolo și când ajung acolo
 Acolo vreau să mă gândesc la asta.
 Nu!
 Poate nici nu te gândești la asta
 și ai trecut pe acolo și...
 ai avut așa un flash.
 E aproximativ.
 E ceva de genul ăsta.
 Nu e pe același principiu.
 La starea de deja vu, acolo...
 electronii din...
 din neuronii noștri, eu iau un pic razna,
 dar aia e altceva.
 La Ankor e un circuit anume.
 E un circuit neurologic clar.
 Ancorele noastre sunt ori destructive, ori foarte
 constructive pentru noi. Ai ancore destructive? Dăm exemplu
.
 Zic.
 Este ce vream să spun și mai înainte despre ce ancora am eu
 și pe care am observat-o ieri.
 Noi la primul modul, ultimul exercițiu pe care ne-a făcut H
oria a fost tranța.
 Și în cadrul transei respective ne-a sugerat să ne plimbăm
 pe o pajiște sau prin între niște copaci
 și era și melodia pe fundal de așa natură, încât asemănat
 foarte mult cu cea de ieri.
 Eu în cadru trance alea am simțit foarte, foarte, foarte,
 foarte multă durere.
 Ieri când ai pus videoclipul, asemănat foarte mult cu ce mi
-am imaginat eu și cu ce... cu melodia
 și am simțit iarăși foarte multă durere.
 Asta înseamnă ancora, da.
 Și partea foarte interesantă pentru mine este că după aia
 când ai pus partea aia scary,
 muzica aia scary sau mă rog sunetele scary
 pentru mine asemănat ca un film de guroază
 iar mi-am plac foarte mult filmele de guroază, m-uilea
 foarte multe
 si m-au însintit mult mai bine si mai in siguranta in
 confortul ala
 Asta inseamna ancora, se vizati?
 Adica pentru ca de acolo mi-a extract ceva placut
 o stare placuta era asta asemănat cu asta mi-a mi-a dat
 asa ceva
 Da, ok, mulțumim, foarte clar, da
 O întrebare am și eu. De fiecare dată când trebuie să mi-ad
uc aminte și îmi place să fiu mânghiată pe față,
 aud o tonalitate destul de aspră a cuiva care spune ceva de
 genul tu-s mortii mătii.
 Și e atât de oribilă încât...
 Nu știu de ce e de răs.
 Adică e atât de... Deci vreau să mă mângâi pe față, sau să
 las pe cineva să mă mânghe pe față,
 dar în momentul ăla, au instant în urechea mea, toti mă urț
imă.
 Și e doar atât de tare, încă nu știu dacă e ancoră sau nu.
 Este clar o ancoră. Întrebarea este cum ai construit-o, cum
 s-a făcut.
 Dar hai să lucrăm pe ancoră ca să vedeți cum le îndepărtați
. Bine?
 pentru că, da, asta este o ancoră extrem de destructivă.
 Am lucrat cu cineva care treise crescusă într-o familie
 în care tatăl era alcolic și foarte agresiv verbal.
 Urla, țipa, striga.
 Și persoana respectivă, adultă fiind, în momentul în care
 auzea pe cineva că strigă,
 se declanșa anxietatea.
 Indiferent că era aproape, era departe,
 Că auzea pe cineva că strigă, retreia strigătele ele, activ
au instant anxietatea.
 Nu mai putea să gândească, da, dar nu-mi despre mine, nu
 are treabă cu mine,
 se ceartă doi pe stradă, ce treabă am eu...
 Nu! Strigătu îi declanșa anxietatea. De ce?
 Pentru că era ancoră strigătu pentru starea ei de când era
 copilă.
 Ok? Și a trebuit să lucrăm, să șterg legătura între cele
 două,
 ca strigătu să nu îi mai declanșeze anxietate.
 Ok?
 Și da, vreau să le luăm pe rând.
 Cât timp mai avem?
 Ok.
 Rău 10 minute acum.
 Bun.
 Prima ancoră pe care vreau să facem, cea mai simplă, este
 ancoră chinestezică.
 Ancoră chinestezică înseamnă o atingere.
 Un gust, un miros.
 O să facem pe atingere acum, mai exact, pe strânsul pumnul
ui.
 Eu am folosit-o de exemplu ca sa me activez in crederea in
 mine.
 Tu poti sa faci pentru orice. Fii atent! Prima data vreau
 sa te gandesti la urmatorul lucru.
 Prima etapa, identifica o stare emotionala pe care vrea sa
 ai mai des.
 Care ti-ar placea sa fie o stare mai frecventa la tine.
 Noi avem doua tipuri de stari emotionale.
 Stări emoționale de bază, stăria emoțională de bază, este
 starea ta emoțională cea mai frecventă.
 Care e starea ta emoțională cea mai frecventă?
 Și stări alte, aleatorii, așa.
 Dar starea de bază este starea cea mai importantă a ființei
 tale.
 Care e starea ta de bază?
 Cea mai frecventă.
 Cea mai frecventă.
 Văd că vă uitați la mine ciudat.
 Cum adică starea cea mai frecventă pe care o trăiesc?
 Adică eu trăiesc o stare emoțională frecvent,
 culmea, tot timpul ai o stare emoțională.
 Nu trebuie să se întâmple ceva ca să simți o emoție,
 noi tot timpul simțim o emoție.
 Uneori fi atent.
 Știi ce stare emoțional au cei mai mulți oameni?
 Ansietate sau neliniște, plictisială, frică, neîncredere.
 Astea sunt stările de bază.
 Adică, stările de bază, știi ce înseamnă?
 E starea ta de a fi.
 Păi în civilizația actuală, în lumea în care noi trăiem,
 au ajuns aceste stări să fie normalul.
 Îți se pare ok?
 Nu.
 Care ai vrea să fie starea ta de bază?
 Siguranță, liniște, senzația de împăcare,
 senzația de împlinire.
 Cum se s-ar părea să ai asta ca stare de bază?
 Aș mai trăi încă 50 de ani, zice Melania.
 Cum? Ar fi umitor, da, ok.
 Altcineva, ce stare de bază ți-ai durit să ai?
 Entuziază, bun, ok.
 Altcineva? Recunoștință, ok.
 Bucurie, bun, ok.
 Oameni buni, starea ta de baza pe care tu ai aia...
 Ați văzut? Uitați-vă la oameni.
 Asta-i starea lor, a celor mai mulți oameni, asta-i starea
 de baza.
 Băi, mă uite-mi, vede-mi să plâng.
 pentru că majoritatea oamenilor trăiesc o viață întreagă
 așa, cu această emoție.
 Care e emoția?
 E o emoție de platitudine,
 de nimic nu contează,
 de amorțire, bravă!
 Eu nu știu ce viață poate să fie asta.
 Cum?
 Când ai starea... Cum?
 Să vă mai zic?
 Starea asta, îți vine, știi de unde o am antrenat-o noi?
 Am fost pedepsiți de fiecare dată când aveam altă stare.
 Când erai copil și râdeai, ce ți se zicea?
 Râzi ca prost, râzi ca proastă.
 Nu râzia bine, bravo!
 După râzi vine plâns, râzi, dar nu-i râsu' tău!
 Voi înțelege? Dacă plângeai, nu era bine.
 Dacă râdeai, nu mai făgă legie.
 Ce ești atât de bucuros din nimic?
 Ce motivai să râzi atât? Râzi ca prost un târg.
 Și atunci ce am făcut?
 Le-am estompat toate stările până oameni buni am ajuns să
 nu mai simțim nimic.
 Starea generală a oamenilor este de o platitudine, vorbesc
 la modul general, da?
 De o platitudine imensă.
 E ca un lac pe care nu se mai întâmplă nimic.
 Nici un val nu mai agită viața celorlală.
 Și oamenii aia au nevoie ori să se certe cu cineva ca să
 simtă ceva,
 ori să câștige la loto ca să se bucure o secundă
 și după aia să se îngrijoreze că ce fac atâția bani, știi?
 Deci au nevoie de niște lucruri imense să explodeze ceva ca
 să simtă că trăiesc.
 Știți de ce se consumă droguri?
 Se fumează, se bea.
 De ce credeți?
 Ca să anesteziem dureri
 Sau ca să simțim ceva emoții
 Înțelegeți?
 Pentru că noi nu mai putem să simțim din interior
 După ce o viață întreagă ni s-a spus
 Nu-i bine nici să te bucur, nu-i bine nici să fii trist
 Asta a fost cea mai mare greșeală a societății
 Păi dacă ești trist, fii trist
 Adeline?
 Fetita mea?
 Vine plângând de la școală că nu știu ce s-a întâmplat
 Sau de la joacă, nu știu ce
 Te aștepta să îi liniștezi tristetea?
 Nu, o iau în brațe și zic
 Cum te simți acum?
 Sunt tristă!
 I-i zic foarte bine, fii tristă
 Eu am grijă de tristetea ta
 Te țin în brațe, cât ai tu nevoie
 Poți să stai tristă aici la mine în brațe
 Ia înțelege că tristetea ei este normală
 Nu se șoreprime
 Să zic că e ceva rău la mine dacă am tristete
 Ceva nu e în regulă cu mine că simt tristete
 Nu, e perfect în regulă cu tine
 că simți tristețe!
 E ok să simți tristețe.
 Dacă noi fugim de o emoție,
 putem să înțelegem vreodată emoția respectivă?
 Oamenii ce fac cu emoțiile care nu le plac?
 Le dau la spate,
 dau drumul la muzică
 ca să nu simtă emoția.
 Când copilul simte emoția,
 tristețe sau ce simte,
 lasă-l s-o simtă.
 Cei mai mulți parini se zic, ce fac?
 Hai să fac ceva să îl înveseles pe copil, să îl fac să uită
 că simte emoția respectivă.
 Cea mai mare greșeală să îi întrărupi unui copil, emoția re
a.
 Emoția ea distructivă.
 Inclusiv frica. Lasă-l să simtă frică, e normal. Tu îi zici
 doar, sunt aici.
 Atâta trebuie să știe. El trebuie să simtă că ești un aliat
 acolo care îl protejează.
 dar nu îi întrerup frica.
 Pentru că orice emoție îi o întrerup,
 îl învăț că trebuie să fugă de emoția respectivă.
 Și mai târziu, când e adult,
 varianta prin care va fugi de emoții
 va fi dependența de ceva.
 Și va fi dependent de ceva ieftin care-i la îndemână.
 Așa se instalează o dependență.
 prin faptul că am fost învățați să fugim de emoțiile no
astre.
 Și ni le-am plafonat și am ajuns
 să trăim o viață fără nicio mimică
 emoțională pe fața noastră.
 Ce vreau să facem?
 Și nu o să vă las.
 Deci dacă îmi dați voie, nu o să vă las cu starea asta de
 amorțire emoțională în viața voastră.
 O să vă chinui, asta e.
 Sunt sadic.
 Vin cu tonele de sare, vă pun pe răni, până când văd că pl
ângeți sau râdeți.
 Lucrurile care nu vă plac și le fac la cursuri, de exemplu,
 îmbrățișările.
 Mâna sus, cu ei nu îi place să fie îmbrățișat.
 Ok, știți de ce le fac?
 Pentru că știu că nu vă plac!
 Știu că vă provoacă emoții.
 Și vă provoacă emoții.
 Dar mai lasa... Ce-ti vii langa mine?
 Da, cine esti tu sa-ti permiti sa ma imbratisesc?
 Pene, nici sotul nu ma imbratiseaza!
 Nici mama nu ma imbratiseaza!
 Cum sa vii tu sa ma imbratisesc?
 Tu, un strain, sa vii sa ma imbratisesc!
 Ei, exact asta ma intereseaza!
 Exact asta! Vreau sa...
 Vreau sa rupe aceste patternuri de blocaje emotionale.
 Bineînțeles că ești oricând liber să nu o faci.
 Vom vedea.
 Bun! Ne întoarcem la ancora noastră.
 Imediat, scuze, vreau să merg mai rapid cu ancora,
 dar în factim, ține-ți întrebarea.
 Ok, vreau să ancorăm o stare faină
 pe care tu ți-o dorești să o ai mai frecvent în viața ta.
 Care ar fi acea stare? Gândește-te, nu trebuie să mi-o spui
,
 gândește de care-i starea pe care ți-ai dorit să o ai mai
 des în viața ta.
 Eu de exemplu mi-am ancorat încrederea în mine, mi-am ancor
at motivația, mi-am ancorat entuziasme, mi-am ancorat curioz
itatea.
 Lucruri pe care am vrut să le exersez pentru că curiozitate
a de exemplu ne-a fost distrusă din școală.
 Deci școala care trebuie să întrețină curiozitatea, ne-a
 diminuat curiozitatea, să nu cumva să-n trebi.
 Copilul... n-ai văzut copiii? Sunt curioși. Întreabă.
 Păi când întrebam, primeam notă mică că nu știu.
 Păcat că nu am știut, eu acum o învăț pe Adeline, știi?
 Când cineva îi zice, da, de ce pui atâtea întrebări, să zic
ă,
 pei, nu ești profet, de asta am venit la școală, să aflu,
 te întreb.
 Da, da, mi-a îmi place că o învăț pe Adeline să fie obraz
nică, știi?
 Da.
 Nu e încă destul de obraznică cât aș vrea eu să fie, știi?
 Încă nu e.
 Da.
 Să așteptă adolescența, da, exact.
 Dar vei aștept, știi, momentele alea de obrăznicie.
 Dar e obrăznică cu mine, mie îmi place, că îmi dau seama ce
 e acolo, ce gândește, cum gândește, știi,
 băi, e super, știi.
 Bun, ok, ți-ai găsit starea pe care o vrei?
 Imediat, mai două minute.
 ți-ai găsit starea pe care o vrei, bun.
 Acum, te rog, găsește un moment din viața ta în care ai av
ut această stare.
 Dacă nu găsești un moment din viața ta în care ai avut ace
astă stare, nu-i nimic.
 Găsește un moment din viața ta în care vei avea această
 stare.
 Dar vorbesc serios. Cândva, după ce faci anchor-a asta, vei
 avea această stare.
 Și atunci, du-te pe acel moment, dacă nu te duci pe unul
 din trecut.
 Bun, închide ochii.
 Observă tot ceea ce vezi în acel moment din viața ta, când
 ai această stare.
 Observă tot ceea ce vezi.
 Ascultă tot ceea ce auzi și simte tot ceea ce simți.
 Trește intens această stare. Amplifică luminositatea, ampl
ifică culorile.
 Du-te mai aproape. Pășește în situația respectivă, în
 momentul respectiv.
 Pășește acolo și lasă-te îmbrățișat și înconjurat de aceast
ă stare, de acest moment.
 Și acum vreau să dublezi intensitatea luminii, intensitatea
 colorilor, fără să fie atât de intens încât să fie fosforeș
cente în mintea ta.
 Asculta sunetele, amplifică-le, simte emoția în corpul tău
 cum crește, cum vibrează,
 dublează intensitatea, triplează-o, amplifică-o atât de
 mult încât să fie inundate toate celulele corpului tău.
 Să simți cum curge din tine emoția, ceea că nu mai are loc
 în interiorul tău și strânge pumnul drept acum.
 Tine pumnu drept strâns. Foarte bine.
 Și acum cu pumnu drept strâns, dublează încă o dată intens
itatea emoției.
 Fău să crească atât de mult, cât să fie copleșitoare. Fo
arte bine.
 Deschide pumnu, revină aici.
 Ok.
 Vreau să te uiți acum la persoana din fața sau din spatele
 tău și să identifici trei culori pe care le are pe îmbrăcăm
inte.
 Ok? Perfect! Ai descoperit? Super bun! Nu contează.
 Ce vreau să faci? Vreau să strânge arăși pumnu acum.
 Să strânci pumnu.
 Și să observi ce simți.
 Relaxează-l.
 Relaxează-l.
 Și strânge-l iar.
 Observă cum ea.
 Observă cum te simți.
 Observă-ți corpul.
 Observă-ți atitudinea.
 Și vreau să faci asta
 astăzi, mâine, poi mâine, când ai un pic de timp, doar ține
 pumnul strâns.
 Nu mult, 10 secunde, atât. Și dai drumul.
 Și observă senzația pe care o ai. Ok? Atât.
 Fără să te mai gândești la nimic. De ce?
 Pentru că ai construit o ancoră între senzația aia faină
 și gestul respectiv.
 Nu mai contează amintirea.
 Neurologia ta a sincronizat două momente, două elemente.
 Cocktailul acela de substanțe care îți dădeau, starea aia f
aină și strânsul pumnului.
 Crerul tău știe? Strânsul pumnului generează cocktailul ăla
 de substanțe și îți dau starea aia faină.
 Bineînțeles că starea asta nu este atât de intensă ca în am
intire.
 Observați că nu e la fel de intensă, însă nu contează,
 pentru că...
 Ce face? Crește treptat.
 Gândește-te de unde vii, din ce stare vii.
 Vin din stare de...
 Nu o să sari de bucurie în sus, nu o să plutești, nu o să
 levitezi.
 Însă încet-încet...
 Starea asta se va întări și va deveni una din stările tale
 obișnuită de peste zi.
 Îți convine sau nu?
 Da.
 Atenție! O ancoră nu se va face împotriva voinței tale.
 Am văzut câteva persoane care au zis,
 eu o să fac să demonstrez că la mine nu funcționează.
 Ce câștiești din asta?
 Vei nu zic că citezi gândurile, nu?
 Au fost câteva persoane
 care s-au uitat la mine
 fracțiune de secunde, după aia s-au prefăcut că fac exerciț
iu
 și au zis, la mine nu funcționează.
 Și o să vezi că nu funcționează.
 TU vezi că nu funcționează.
 Pentru că, atenție,
 nimic
 din psihologie
 nu se poate
 împotriva voinței tale.
 Eu pot, eu, Horia, te învățăm cum să acționezi
 cât timp TU vrei să mergi în direcția aia.
 Nu există un exercițiu psihologic
 care să funcționeze împotriva voinței tale.
 Sunt persoane care zic
 Da, o să îndepărtezi imaginea, dar n-o să meargă.
 Ghici ce? N-o să meargă!
 Pentru că...
 Tu consideri că n-o să meargă.
 Și n-o să meargă, pentru că
 exercițiu acesta
 nu are cum să facă ceva împotriva ta.
 Da!
 Amplifică
 te ajută
 când tu vrei
 să meargă în direcția aia.
 Dar noi am ajuns să fim atât de
 șceptici
 legat de noi înșine și de faptul că
 bă, dar eu nu merit să reușesc ceva,
 încât ne punem singuri bețe în roate.
 A observat cineva chestia asta, că de multe ori ne
 punem singuri bețe în roate.
 Ne ducem, facem o chestie și zice, noi zicem
 la mine n-o să funcționeze.
 A zis cineva zilele ăstea,
 nu mă refer la exercițul de ancoră, de acum, la orice.
 Stilele acestea două.
 Bă, la mine nu o să funcționeze.
 Mâna sus cine și-a spus chestia asta.
 Da.
 Și e normal.
 Eu am fost acolo, eu am fost aici.
 Cum ați fost și voi, am avut un moment în care am fost la
 modul 2 de NLP, că am învățat, nu?
 Ei, la fel făceam și eu.
 La mine nu o să funcționeze.
 Și am avut un moment de declic,
 când am zis,
 bă, dar e normal să nu funcționeze,
 dacă eu fac tot posibilul să nu funcționeze.
 Adică eu...
 Când tu îți spui, la mine nu funcționează,
 tu vrei să-ți demonstrezi că ai dreptate,
 nimeni nu vrea să-și demonstreze că greșește.
 Și atunci ce fac ca să-mi demonstrezi că am dreptate?
 Mă sabotez.
 Până când?
 Până când reușesc să-mi demonstrezi că am dreptate.
 Adică, nu o să funcționeze.
 Și apoi spui, știam eu că nu funcționează.
 Da, așa este.
 Dacă tu vrei să îți demonstrezi că nu funcționează, nu func
ționează.
 Există însă un alt lucru care ai putea să-l faci.
 Curiozitate se numește.
 Nu o fă nici, eu nu vreau să crezi.
 Exercițiile acestea nu sunt exerciții de autosugestie.
 La exercițiile de autosugestie, o să-ți zic, închizi ochii
 și din momentul ăsta, primești o putere magică
 Și e suficient să faci semnul spiralei și oamenii din jurul
 tău vor fi vindecați.
 Și gata, te rog să crezi chestia asta.
 E autosugestie.
 Eu zic doar, ce să faci în mintea ta cu curiositate?
 Să verifici dacă funcționează sau nu.
 Dar dacă tu de la început îți zici, mie nu-mi place, sunt
 obosită, deci nu o să funcționeze.
 Ghici ce ai dreptate.
 Ai dreptate. Nu o să funcționeze, pentru că n-ai făcut.
 Nu pentru că nu funcționează exerciția, dar tu din start nu
 l-ai făcut.
 Ok? Te rog.
 Marius, întrebare.
 Dacă referitor la Ancoare, cum ai spus tu, strângem pumnu
 și avem oarecare stare.
 În cazul meu, dacă strâng pumnu, eu asociez strângerea pumn
ului cu unuare care...
 E un exemplu. Poți să îți păi degetele, poți să îți strângi
 de lob ureche, poți să te scarpi din tălpă, poți să îți bag
i degetul în ureche.
 Nu mă interesează. Am luat asta cu strânsul pumnului pentru
 că e un gest ușor de făcut pe care îl poți face când mergi
 pe stradă.
 Știi?
 Mai ales dacă trece cineva pe lângă tine,
 tu îți faci o ancoră...
 Ce faci mă? Ancoră!
 Asta era întrebarea mea.
 Cum facem dacă aceeași ancoră poate să îți dea o stare de b
ine
 și întră în același timp să asocizeze o stare de bine cu o
 stare de rău?
 Adică se poate...
 Îmi ghici de ce am ales asta cu pum, nu?
 Pentru că de obicei este o stare de furie.
 Exact.
 Și am vrut să vă...
 Vă amintiți că am vorbit și de anularea ancorălă?
 Cu ocazia asta vă învăț și cum se anulează o ancoră.
 O ancoră se anulează prin suprascriere.
 Ok, am înțeles.
 Adică, dacă eu am o ancoră pe sunetul...
 țipă aia de afară!
 Și asta îmi declanșează anxietate.
 Știeți cum se face? Cum am făcut?
 I-am pus muzica care îi dă cea mai mare stare de relaxare
 și aici se ascultă muzica asta. Ok.
 Și acum imaginează-ți că cineva țipă, tu continui să ascult
i muzica,
 și acum estompează țipătu, dar lasă muzica care îți dă anx
ietate.
 Și atunci țipătu acela a fost înconjurat de starea de liniș
te
 și țipătu nu a mai putut să-i dea starea de anxietate, că
 nu mai avea loc.
 Începu să starea de liniște, a apărut țipătu, dar nu a mai
 apărut anxietatea, că era liniștea.
 Dar dacă era pe teren neutru, țipătul îi dădea anxietate.
 Nu știu, ziceți-m dacă zic prea repede.
 Eu vorbesc lent, dar poate subiectul nu e chiar...
 Mie mi se pare simplu, da?
 Ziceți-m, Marius a luat-o pe ulei.
 Sigur, mai dau exemple, ok.
 Viniți voi cu o ancoră negativă, te rog.
 Microfonul aici, uite, vine imediat.
 Deci am încercat să fac exercițiul și am adus o emoție poz
itivă sau o stare pozitivă și am vrut-o să o duc după cursul
 nostru la un grătar cu prietenii în care...
 Ce ai vrut să duci? Emoția?
 Emoția, da.
 Când? Cum?
 Adică după cursul nostru o să mă întâlnesc cu niște priet
eni.
 Ok, deci acum urmează să te duci cu niște felii.
 Practic în viitor am vrut-o să o văd pentru că mai sunt și
 mai puțini prieteni, ca să zic.
 Și zic, eu vreau să-mi păstră starea de...
 Perfect. Și ai ancurat acum o stare de bine, da?
 Da.
 Ei, în momentul în care urmează să te îndrepti către...
 ...activezi Ankura.
 Și atunci ai stare de bine.
 Am simțit că nu funcționează.
 Nu m-am concentrat suficient.
 Ba da, te-ai concentrat.
 Sau poate m-am gândit mai mult la...
 Teamă la...
 În ce moment, ce anume n-a funcționat?
 Să o ancorezi, să trăiești starea?
 Venea o furie.
 Ok. Dar știi de ce?
 Fii atentă. Eu ți-am zis așa.
 Și tu zici dacă ai făcut ce am zis eu sau ai făcut altcea.
 Eu ți-am zis așa.
 Du-te într-un moment în care ai simțit ceva foarte fain
 și strânge pumnul.
 Ai făcut doar atât sau te-ai gândit și la ce urmează după
 cursul nostru?
 Nu, cred că m-am dus doar în moment și am simțit senzatia,
 Dar nu am strâns pumnul atunci. Am strâns pumnul după.
 Când? Când te-ai gândit la?
 La ceva...
 Care te enervează.
 Da.
 Știi ce ai făcut? Ai ancorat pe strânsul pumnului starea a
ia de enervare.
 Mhm.
 Oameni buni, insist să nu face...
 Eu când zic nu fă, nu mă refer la aface cu mâinile.
 Și mă refer la ce faci în mintea ta.
 Nu fă altceva decât ți-am zis să faci.
 Deci, dute pe momentul fain și strânge pumnu.
 Tu ce-ai făcut?
 M-am dus pe momentul fain, am stat un pic acolo că-i fain
 și mi-am amintit că după curs mă duc cu prietenii,
 aia pe care mă și enervează și rar ei să fie, hai să strânc
 pumnu.
 Că am făcut ce a zis Marius.
 Înțelegi?
 Da, da.
 Deci, ai adăugat ceva acolo.
 Cea bucată, tu aia e ancorată.
 Da, e bine că acum avem pe ce să lucrăm ca să ștergem anc
ora.
 Ok.
 Mulțumesc.
 Stai un pic, stai un secund.
 Nu, zic că... ok.
 Am suferit o pierdere din cauza unui produs chinezesc.
 De fiecare dată când văd orice provine,
 face Made in China, orice...
 Instant.
 Instant.
 Dacă văd un Asian...
 Te înnervează.
 Dacă văd mâncare chinezească la fel, tot ce ține de
 Republica China este...
 E o fobie, cred, sau nu știu cum se poate numi.
 Cum scap de acest lucru?
 Era un englez și un...
 Dar sunt foarte dese aceste moduse chinesi.
 Nu e fobie, e o ancoră, clar.
 E o ancoră, da.
 Era un englez și un chinez se plimbau îndoi prin Londra, pe
 stradă.
 Și erau afișate, era ziua națională a Marii Britanii,
 Erau afișate steagurile englezesti acolo aflfâind în aer, ș
tii?
 Și englezul mândru, hai, ce bine mă simt, ce fericit sunt
 în ziua aceasta!
 Și chinezul la fel, băi, dar și eu sunt super fericit în zi
ua...
 Păi, e ziua noastră, națională, tu de ce ești fericit?
 Pentru că pe fiecare steag scrie Made in China.
 Da.
 Ok. Imediat o să vă arăt cum facem și... da, te rog, scuze,
 scuze, scuze, scuze.
 Și ridica. Deci, am venit la modul 1, era o hărmălaie aici
 de nedescriz, o muzică...
 Groaznică.
 La maxim, în afara de fapt că era de proz gust.
 I-am făcut, am venit acolo prin față, i-am pus semnul foria
, l-a s-o mai jos.
 Volumul.
 Volumul, altceva ceva.
 I-a comunicat colegului lui, a lăsat-o puțin mai jos, dar a
șa, joc de gleznă că formă tot.
 Tost suzabă.
 Așa e la cluburi din ăstea la discotecă.
 M-am dus pe Valentin.
 Păi, Valentin, suna manea chestia asta, dă-o în pana mea.
 Nu că așa vrea Horia, că am făcut un studiu.
 Cu cine pana mea ați făcut studiu?
 Ce tare asta! E genial!
 Peste Horia.
 Care zice... Nu ascult... Ieși din sală.
 Dacă nu-ți place muzica!
 Păi, pe banii mei îmi spui să ies din sală!
 Zice...
 Și ce ancoră ți-ai făcut?
 Nu, el mi-a zis că este o ancoră, când o ascultăm, o să asc
ulte soacră mea, că eu n-ascult...
 Dar ce muzică era?
 Ah, da, da, în serio?
 Da? Mie îmi place, e relaxantă, pentru mine.
 Stai puțin.
 Ancoră relaxantă.
 Stai puțin.
 Ideea e următoarea, că mi se părea de un pros gust
 și mă gândeam dacă nu va da Dumnezeu în cale să auziți un
 cafe-concert, ceva, adică...
 Eee, frumos, da, bună ideea.
 Astăzi din...
 Băi, m-am chinuit de m-am spart să-mi dau seama dacă e muz
ica aia care nu-mi plăcea.
 Şi, mai aproape, mic, nu.
 E aceea ce e așa, aia care nu-ți plăcea e, da.
 Nu știu dacă e aia. Ai pus-o?
 Ce dracu' mi-ați făcut?
 Aia a fost astăzi?
 Aia a fost.
 Poți să-ți explic ce... Care a fost faza?
 M-am îndoit vizavi de...
 ...factura voastră rău de tot.
 Deci, fii atent.
 orice situație noi o interpretăm prin situațiile anterioare
.
 Dacă, de exemplu, îți dau un exemplu, vă dau câteva exemple
 șocante.
 S-au făcut niște studii care au arătat că, de exemplu, în
 tribunal,
 judecătorul dă o sentință mai dură dacă au trecut mai multe
 ore de când a mâncat.
 Vorbesc serios.
 Deci s-a observat că dacă sentința e dată imediat după masă
, de obicei e mai relaxată.
 Dacă ea scăzut glicemia, sentința e mult mai dură.
 Dacă trece printr-un mediul în care se aude hărmălaie agita
ție, sentința e dură.
 Dacă trece printr-un spațiu în care se aude o muzică linișt
itoare, dă sentință mai ușoară.
 Există studii făcute pe așa ceva care spun cum
 Momentul anterior ne influențează modul de a simți în
 momentul următor.
 De exemplu, dacă te-ai enervat că ai stat la semafor, da un
 exemplu, nu știu, te-ai enervat că ai stat la semafor, muz
ica care o auzi după aia te enervează.
 Pentru că de ce? Tu nu ai făcut break state între ele.
 Vă amintiți? Fără break state se continuă starea în situaț
ie, se duce starea emoțională în următorul context, în urmă
toarea situației.
 E un exemplu ca sa-i explic ce a fost. Poate sa fie ceva de
 genul, m-am simtit rau.
 Poate sa fie ceva de genul, vin cu niste asteptari.
 Stii? Si toate lucrurile astea ti-i influenteaza perceptia.
 Si... sa mai poate altceva.
 Alte elemente te-au facut sa te simti bine si atunci ce-ai
 facut?
 Sală astea m-a făcut să mă simt bine.
 Aud muzica, nu mă mai deranjează, pentru că e în contextul
 respectiv și activează anchora de
 mă simt bine aici, muzica aia mă face să mă simt bine.
 Te vei duci acasă, vei asculta muzica aia întâmplător la
 televizor și o să te simți că ți se activează curiositatea.
 Și nu o să știi de ce. De ce? Pentru că în sala ai simțit
 curiositate, de exemplu.
 Înțelegi? Așa funcționează anchore.
 Dar mai vreau să mai creăm o anchora.
 Vă amintiți că am zis că există ancore pe care le activezi
 mergând undeva în anumite spații?
 Ancor asta se numește ancoră spațială și e una dintre cele
 mai puternice ancore pe care noi le trăim.
 Ancoră spațială cum se face? Vreau un voluntar.
 Haide!
 Ok, stai aici în picioare.
 Valentina.
 Fii atent, Valentina, ce vreau sa faci.
 Aici in fata o sa faci un pas, dar prima data vreau sa faci
 un felul urmator.
 Vreau sa incarcam cu o emotie pozitiva spatia oala, dar fii
 atent cum facem.
 Vreau sa crem o ancora pe pozitia asta.
 Imaginati ca e un cerca aici.
 Vreau sa crem o ancora cu o emotie foarte faina.
 Ce emotie ai vrea sa exersezi?
 o emotie faina care-ti place, care ai vrea sa o traiesti,
 sa o retraiesti.
 Starea de mine, fericire, asa.
 De fericire, ok, perfect. Bun, super, imi place.
 Fii atent ce vreau sa faci, vreau sa inchizi un pic ochii
 si sa te duci intr-un moment din viata ta in care ai simtit
 fericire
 atat de intensa incat ai vrea sa o retraiesti permanent, sa
 traiesti des acel moment,
 acea stare de fericire.
 Fă-mi un semn cu capul când ai găsit momentul.
 Nu găsim un moment de fericire. Caută mai de de mult.
 Mai sapă, nu? Mai sapă, da.
 Nu trebuie să fie de explosiv. Acum nu știu ce îți imagine
zi tu fericire.
 A venit mântuitorul, abar nu am. Nu știu ce înseamnă.
 Deci că nu mă bruia. Lasă-mă să mă concentrez.
 Gat.
 E găsit? Ok. E o fericire faină? Ok. Bun.
 Vreau să privești momentul respectiv.
 Și acum repetăm formulea noastră, da?
 Observă tot ceea ce vezi.
 Ascultă tot ceea ce asculti, tot ce auzi.
 Simte tot ceea ce simți.
 Amplifică luminositatea.
 Amplifică culorile.
 Asigură-te că ești asociată și vezi prin ochii tăi.
 Ascultă cu urechile tale.
 Simte în corpul tău și dublează intensitatea.
 Observă cum te simți când fericirea asta crește.
 E din ce în ce mai intensă. Foarte bine.
 Și acum pășește în față în cer cu acelă.
 Perfect. Și aici dublează încă odată intensitatea fericirii
.
 Simte cum crește în interiorul tău.
 E mai multă lumină, mai multă intensitatea emoțională,
 mai multă fericire.
 Foarte bine.
 simte această fericire în acest spațiu, în acest loc.
 Foarte bine. Super. Perfect.
 Revină ușor, fă un pas în exterior, deschide ochii, fă un
 pas în afară,
 vină aici, perfect. Super.
 Bun. Vreau să te uiți un pic în sală și să numeri câți ochi
 vezi deschiși.
 Cam mulți.
 Cam prea mulți, nu?
 Bun, super. Ok, un pas aici.
 Cât de ușor accesezi acum?
 Ce simți?
 Mă simt așa mare și ușor.
 Mă simt mare și ușor? Ok.
 Voi văd înapoi.
 Bun.
 Și acum fii atent. Vreau să facem un următor lucru.
 Vreau să te gândești la un moment
 mai puțin fericit din viața ta.
 Un moment încărcat, trist poate, din viața ta
 în care ai avea nevoie să simți că ești fericită.
 Într-o anumită conjuntură, într-o anumită situație, într-o
 anumită relație.
 Te simți că ai nevoie de mai multă felicită.
 E ușor.
 Ok. Bun.
 Bun, ok, super.
 Vreau să închizi ochii.
 Să-ți imaginezi momentul acela în fața ta,
 să-ți imaginezi că începe să se deruleze scena acelui
 moment
 și când ai nevoie de starea de fericire în acel moment, vre
au să pășești în cerc.
 Trăiește momentul acela, nu lăsa să apară altă stare,
 când ești la începutul momentului, la începutul filmului, p
ășește în cerc.
 Foarte bine.
 Simte starea de fericire aici și derulează filmul în mintea
 ta.
 Simte starea de fericire și derulează filmul.
 Ok, foarte bine.
 Fă un pas în spate.
 Ok, revin-o, deschide ușor ochii.
 Perfect. Gândește-te acum la evenimentul respectiv.
 Și observă ce simți.
 Un micropon, dacă e.
 Trece scena, filmul acela, în mintea ta.
 Și vezi cum se simte, după ce ai apăsit încerc.
 Înainte de a apăsi încerc, a fost o...
 copilul amic care spune nu mă lăsa,
 iar acum sunt copilul amic care știu că o să vină.
 Super.
 Adică stau aici cu minte că știu că vii.
 Aia e de siguranță.
 Perfect, super, bravo.
 M-ai făcut o dată, intră în cerc și vezi cum te simți, cât
 de ușor accesi starea de fericire.
 E mult mai simplu.
 E mult mai simplu.
 Ok, perfect. Vrei să o încurezi ca să o poți lua cu tine?
 Da.
 Te învăț o chestie și-ai smecher acum.
 Te învăț o ancoră care crește intensitatea stării.
 Ok?
 Atentă.
 Ești în cerc.
 Vreau să închizi ochii, o să țin eu microfonul, să închizi
 ochii, lasă mâinile deschise pe lângă tine
 și să simți starea de fericire.
 Și acum fii atentă.
 Când pui mâna aici, o să simți starea de fericire.
 Cu cât faci așa, o să-i dublezi chiar să-i triplezi intens
itatea.
 Să-l lași să crească în tine.
 Faci asa, scazi iarasi la fericirea actuala.
 Va de 2-3 ore asa si vezi ce se intampla cu intensitatea
 starii.
 Ok?
 Inchide ochii si joaca-te cu senzatia.
 Simte asa, starea de fericire din cerc
 si acum mareste intensitatea.
 Mareste tu in interiorul tau intensitatea, ea nu creste d
aca nu o maresti.
 Ea nu creste pentru ca faci pe mana, ea creste
 Pentru ca tu din interiorul tau ii dublezi intensitatea la
 vointa, ok?
 Tine de vointa ta.
 Dubleaza intensitatea, fă-o mai luminoasa, mai intensa, mai
 ampla.
 Foarte bine.
 Coboara intensitatea.
 Ok, foarte bine.
 Perfect.
 Mărește iarăși intensitatea
 și-l las așa mărită
 și revină aici.
 Atât.
 Foarte bine.
 Las așa.
 Deschide ochii, ieși din cerc
 și mă mergi la locul tău
 și fă atât.
 Și vezi ce se întâmplă.
 Ok.
 Mersi și eu.
 Aplauze, vă rog, pentru colegă noastră.
 Eu dacă aș fi în loc cu vostru la al doilea modul de NLP, a
ș zice, ce prost e.
 Cum poat să fac așa și eu să mă simt fericit?
 Nu se poate. N-are nicio treabă faptul că ai făcut așa să
 te simți fericit.
 Lucru care contează aici, este ce faci aici ca să te simți
 fericit.
 Gestul ăsta este doar ca atunci când îți faci un nod la bat
istă ca să memorezi ceva.
 În nodul ăla, nu e pus numărul de telefon pe care tu îl mem
orezi.
 E doar un gest ca să-ți amintească ceva.
 Tot așa, toate ancorele noastre sunt gesturi care ne fac
 creierul să-și amintească ceva anume.
 Să-și amintească că trebuie să amplifice, să-și amintească
 că trebuie să scadă intensitatea ceva, ok?
 Lucrurile care noi le facem le facem în interiorul creierul
ui nostru.
 NLP-ul este despre cum învățăm să ne gestionăm creierul.
 Pentru că am observat, de obicei la începătorii în NLP, zic
,
 Da, dar eu am făcut asta.
 Am strâns pumnu'.
 Dar nu s-a întâmplat nimic.
 Păi la ce te-ai gândit?
 Păi m-am gândit la scena aia care m-au enervată ea.
 Păi da, dar eu ți-am zis, te gândesc la aia, faină.
 Înțelegeți?
 Mare atenție la aceste lucruri.
 Schimbările vin din ceea ce fac în mintea mea, nu în
 exteriorul minții mele.
 Bine.
 Testează.
 Vezi cum te simți în următoarele zile.
 Și verifici, știi ce vreau să verifici?
 Starea ta de fericire generală, cum o să fie în următoarea
 perioadă?
 Ca să-mi spui, dați-le viitoare când ne întâlnim, mă simt
 mai fericită.
 Ok? Asta vreau. Bun.
 Pauză 10 minute, da. O întrebare scurtă.
 Dacă avem o emoție neproductivă, putem să facem gestul de
 scădere a inezități?
 Nu, că e tot ancorare. Asta se face doar la amplificări.
 Deci, fac doar ca să amplific o ancoră.
 Da, mulțumesc.
 Bun, după pauză. Țineți-vă întrebarea pentru după pauză, vă
 rog.
 10 minute de pauză, numai mult că mai avem încă de lucru.
 faceti toti
 exercitiu asta cu cercul
 imaginar
 ca sa puteti ancora ceva
 foarte pozitiv acolo.
 OK!
