 Nu există lucru mai intim în viața voastră decât propria vo
astră harta mentală.
 E cel mai intim lucru.
 Are sens?
 Da.
 Nu există ceva mai intim de atât.
 Poate sufletul vostru.
 Dar ajungem.
 Mai e.
 Până acolo, modul meu de gândire,
 adică harta mea mentală,
 felul în care văd lumea, înțeleg lumea,
 obțin dezvolatul în viața mea și îmi trăiesc viața
 este cel mai intim lucru.
 Nu există ceva mai profund de atât.
 N-are cum.
 Și când cineva vine
 orice context
 și mă întrerupe
 și îmi spune, stai, stai, stai, știu ce vrei să spun.
 Adică el știe mai bine decât mine ce vreau eu să spun pe h
arta mea.
 Ați văzut oameni așa care vă întreru... stai să-ți explic
 eu cum e, de fapt.
 Și tu nici nu am intrebat de pe termina propozisiei.
 Ați pățit-o să fiți întrerupt?
 Am făcut și eu.
 Da, e ok. Toți am făcut-o. Nu recunoaștem toți, dar toți am
 făcut-o.
 În momentul ăla în care suntem întrerupți, sau întrerupem,
 îi spunem celuilalt,
 Tu nu contezi.
 Evident, psihologic. Îi transmit non-verbal, și o să vedem
 cum facem asta, că el nu contează, că el nu-i valoros.
 Pentru că dacă ar fi valoros, eu nu-i aș contrage harta,
 care e cel mai intim lucru pentru el.
 Observați raționamentul?
 În secunda în care vorbești cu altă persoană și o asculti
 sincer,
 și o să antrenăm și asta,
 persoana respectivă înțelege că el chiar contează,
 pentru că tu îi acuzi atenție celui mai valoros și mai
 intim lucru pentru el,
 modul lui de gândire.
 De acord?
 Când nu ești ascultat, ce poți să-ți ajutați?
 Când nu ești ascultat, să accepti fata că sunt două vari
ante.
 Fie celălalt pe harta lui are o informație pe care tu nu o
 cunoști.
 Provocare personală, situație nasoală, emoție, traumă, nu ș
tiu, ceva pe care tu nu îl cunoști și poate nu îți se rămpăr
tașește.
 Fie, doi, harta ta mentală nu este suficient de bine explic
ată ca să-i captează interesul pe harta lui.
 Are sens?
 Harta mea mentala trebuie explicata, nu presupusa ca fiind
 inteleasa.
 Bravo!
 Cum faci?
 Cum faci? Ajungem acolo.
 El e un parand.
 Despre asta este modulul asta, de azi si maine.
 Harta mentala, comunicare, cum fac si exercitie.
 Din punctul meu de vedere, toate conflictele care sunt in
 momentul asta in lume,
 În lume, de la cuplu, prieteni, familie, societate, politic
ă, religie, războaie, mă duc până acolo.
 Sunt doar conflicte între hărți mentale care sunt doar
 diferite.
 Nu sunt mai bune, nu sunt mai puțin bune.
 Nu sunt corecte unele față de altele.
 Sunt doar diferite.
 și ne explicate, pentru că anterior de cine știe câte milen
ii, cineva a făcut primul pas și a agresat într-un fel
 cel mai intim lucru pentru o altă persoană, pentru o altă
 entitate, pentru un alt popor.
 Și de aici a observați unde mă duc.
 E vorba doar de hărți mentale care sunt cel mai intim lucru
 al unei persoane sau entități, atacate, agresate, iar celăl
alt n-are de ales decât să răspundă.
 Pe pilot automat.
 Pentru ca nu stim ca exista alternativa.
 Ajun la voi?
 Intrebari de orice fel legat pana aici.
 Ma bucur.
 Eu daca o sa aud doua chestii in timpul cursului sa stiti
 ca stiu ca imi fac treaba.
 Primul este sonata mea preferata pe care me la-si pune pe
 ringtone si este asta.
 Și o să o auziți des, vă permit, că deja ați început câțiva
 și eu mă bucur când au dat asta, numai nu pun reflectorul
 pe el.
 Și încă unul care e la fel de valor o să-i să-i să-i să-i ă
sta.
 Adică, fără cuvinte.
 În momentul în care te văd așa,
 eu știu că ceva a ajuns la tine, pe harta ta, și a pus sub
 semnul întrebării, a dislocat de acolo și a scos la supraf
asă.
 Era asta pentru mine, un feedback foarte fain.
 Mă bucur și îți mulțumesc.
 Vă rog, parând, dar Iadna.
 Cât de conștient ești de harta tământă?
 Cât de conștient ești, atât să poți să ajungi să o explici?
 care știe să-ți explice, cu alte cuvinte, că atentie, că
 asta e doar o explicație, nu e doar singura, sunt și alte
 variante, care ajung la același lucru.
 Dar cu alte cuvinte, dacă ai pe cineva în viața ta care te
 explică chestia asta și devine programarea ta,
 vei avea șansa să știți să ai această abilitate din start.
 Dacă nu, va trebui să treci prin niște frustrări, prin fapt
ul că văd că comunii cu altioameni nu ajung la ei,
 nu ajung la ei, nu obtind ce vreau, ceva nu funcționează,
 ba ba ba, curs.
 Și se trezește un
 mânu mare și negru și se clică chestia, să spui,
 a, stai mă un pic, acum are sens.
 Se poate să devii conștientă fără să fii la curs.
 Cunosc oameni.
 Aceste lucruri n-au fost inventate de mine sau de NLP
 sau de Richard Bandler.
 Ce au fost modelate, adică să-ți vă mulțim de-așa seară,
 au luat oameni care comunică excepțional de bine
 carizmă, rezultate, oameni mulți
 care le asteapta cuvintele, si au spus, ba ce fac asa difer
it?
 Ca nu e noroc, ghinion, karma.
 Ei fac ceva diferit in modul de gandire.
 Au luat modul de gandire, l-a despatit in pas,
 si asta e un pic. Asta crede, pe harta lui,
 el crede ca celalat este perfect in regula, e sutra asta
 diferit.
 E cel mai intim lucru. Sutra asta corect. Si e flexibil, si
 functioneaza si comunica din aceasta perspectiva cu ceilalt
i.
 Oare asta n-aduce alte rezultate?
 Cand eu am integrat asta pe harta mea,
 și mă comport cu ceilalți în raport cu asta.
 Ceilalți ce crezi că vor inora?
 Vor sesiza că s-a schimbat ceva,
 vor sesiza că atitudinea mea către ei este una de
 te înțeleg, te ascult, sunt curios de tine
 și își vor modifica comportamentul. Adică prin urmare,
 vor obține alte rezultate în relație cu mine.
 Și asta va fi în beneficiu amândurură.
 Dar până nu am informația asta pe hartă,
 Eu nu am cum sa astept sa aleaib altul.
 Ca mai e si principiul ala, ba, nu sa-ti schimbe altii.
 Eu sunt ok asa.
 Stiti seama de astea?
 Care zic, ba, eu sunt ok, altul are o problema, eu sunt
 perfect tot timpul.
 Daca el are o problema, o sa-ti schimbe el si cu neamul lui
, eu sunt ok.
 Sau eu am o varsta, ba, ce mai e la varsta asta, nu mai.
 O ora asta ce imi zice mie?
 Da. Asta-mi zice mie, ca omul repetand acest, eu nu ma sch
imb.
 Altul are o problema. La varsta mea e imposibil.
 Altii, Ios perfect, isi rigidizeaza propria harta mentala,
 pana cand la un moment dat va intra in constangere, in
 contractie, si harta lui se va micsura,
 si va ajunge la o varsta, de nu stiu, nici nu are import
anta varsta, ca e doar un numar,
 in care sa zica-va parca lumea nebunim.
 Bă, parcă au nebunit, au toti au luat-o razna, numai domniu
 cum era pe vremea mea.
 Au nebunit tinerii ăstea, nu mai știu ce să fac. Ce îmi z
ice el de fapt?
 Că harta lui mentală s-a dus înapoi. S-au rămas pe loc, da,
 că a rămas pe loc, dar e cam imposibil.
 Are sens?
 Și atunci provocarea la cine este?
 La voi întotdeauna.
 În momentul în care
 Vă comportați ca și cum harta voastră mentală este completă
 pentru că mai e o calitate.
 Este perfectibilă.
 Niciodată harta voastră mentală nu va fi completă.
 Nici odată.
 Întotdeauna, harta voastră mentală, cel mai intim lucru pe
 care-l aveți pe lumea asta,
 va fi constant perfectibil.
 De îmbogățit, de crescut, de adăugat, de trăit, de conșt
ientizat, de revelat, de schimbat.
 Constant pe viață.
 Asta e vestire nasoală pentru noi.
 Că spuneați ceva, păi stai un pic, și adică ce? Citeți toat
ă viața?
 Mă duc la cursuri,
 Fac coaching, intr-un proces, ce fac? Toata viata, dar ce
 am inepunit? N-am si o alta viata de trait?
 Ba, ba da.
 N-am spus ca e pentru toata lumea.
 Insa momentul in care devii constient ca harta ta mentala
 este perfectibila
 si obtii rezultate pe baza acestui principiu
 apare si satisfactia.
 Cand vezi ca tu faci ceva ce altii nu fac,
 adică îți îmbogățești harta prin educație, prin mentora,
 prin cursuri, prin cărți,
 prin orice fel de sursă, nu mă interesează.
 Se vor îmbogăți și se vor schimba inclusiv rezultatele pe
 care tu îl obțini viața ta.
 Logic, nu?
 Având mai multe informații pe harta ta mentală,
 nu este clar că apar mai multe opțiuni de rezultate pos
ibile pe viața ta.
 Având alte rezultate în viața ta, nu e clar că ești motivat
 să continui procesul ăsta.
 De asta dezultarea personală și auto-educația prin orice
 sursă.
 Nu contează. NLP, spiritualitate, budism, religie, alte
 cursuri, psihologie practică, noua medicina germanică.
 Nu mă interesează paradigma. Nu, chiar nu contează.
 Orice surță de îmbogățire a hărții mentale a voastră este
 perfectă.
 Cum știu, dacă este nevoie,
 și o să vă șochez un pic,
 să îmi schimb harta mentală.
 Cum știu dacă e momentul în viața mea
 să schimb ceva din harta mea din modul meu de gândire?
 Toți ați răspuns perfect pe...
 Bravo!
 Bravo!
 Știu că e nevoie să schimb ceva pe harta mea mentală,
 în momentul în care rezultatul pe care îl primesc, pe care
 îl obțin, nu este cel pe care îl doresc.
 În momentul în care obțin un rezultat
 și nu e cel pe care l-am anticipat, l-am dorit, l-am pregă
tit în orice fel,
 știu că eu am o problemă sau harta mea mentală este incor
rectă?
 Care din ele?
 Ambele.
 Nu, harta.
 Pentru ca harta ta mentala, Toni, este a ta.
 Dar nu esti tu.
 Mai zic eu datu' pe asta.
 Ca sa stiu cine esti.
 Stiu cine nu esti.
 Corect. Harta ta mentala este ca wezu.
 Pe care tu il folosesti sa ajungi la o destinatie.
 Ați folosit Waze vreodata, aplicatia aia de GPS de masina,
 da?
 Aia este harta mentala.
 Tu esti utilizatorul, tu esti soferul care poate sa contraz
ica Waze-ul, poate sa il inchida, sau poate sa se duca sa-si
 ia un GPS de acum 15 ani vechi si sa zica eu nu ma schimb.
 Si pala sa il folosesti, fara update, fara nimic.
 Interegeti metafora?
 Deci nu ești aplicația.
 Bravo.
 Tu nu ești aplicația pe care tu funcționezi.
 Tu o ai.
 Ai înfalvoarea ta în folosul tău.
 Ești răspunzător de ea să-i face update.
 Nu ești tu.
 Am o întrebare.
 Am un răspuns.
 În momentul în care primești feedback-ul interior că nu obț
ii rezultatele care le dorești, trebuie să implementezi nuai
 programe în harta mentală?
 Dăm voie să văd dacă am înțeles corect. În momentul în care
 primești un feedback din exterior...
 Să zice negativ.
 Negativ.
 Adică nu ai rezultatele care le dorești?
 Este nevoie să-mi schimb harta mentală? Asta m-ai întrebat?
 Nu, să implementez un program în harta mentală.
 Da, ok. Să ia aceeași lucru. Pentru mine e aceeași lucru,
 dar pe harta ta are alt sens. Înțeleg?
 Nu știu.
 Uneori poate da alte, ori poate nu.
 Tot ce contează este ceea ce simți tu în raport cu acele
 feedback-uri.
 Dacă feedbackul negativ, constructiv, cum vrei tu să spui,
 are valoare pentru tine, ai încredere în el și crezi că te
 ajută și este în favora ta,
 e ok să îl iei de bine.
 Dacă nu, e ok să îi spui ok. Ai dreptate.
 Pe harta ta mentală.
 Iar eu ma schimb in momentul in care eu consider ca e harta
 mea cea care nu trebuie sa-i schimbata.
 Atenție, 100% diferita, 100% corecta si 100% responsabil
itatea ta.
 Nu este responsabilitatea nimănui de la o varsta încolo sa-
ti modifice harta ta mentala.
 Cat timp suntem copii? Nu avem aceasta responsabilitatea.
 Nu avem factorul critic care să ne facă să punem la îndoial
a informațiile pe care le primim de la părinți de la mediu.
 De acord?
 Când devenim încet încet ușor adulti și nu ne convine,
 devenim responsabil de ce avem pe harta mentală.
 Și care e cel mai ușor factor prin care îți dai seama?
 Și aici e faza în care vreau să zic că poate pe unul să vă
 șocheze.
 Că harta mentală e nevoie să fie schimbată sau abdatată, d
acă vrei metaforic.
 În momentul în care suferi.
 Și în momentul în care ești tu sufer și îmi explici de pe
 scaun undeva că ai o problemă și ești frustrat, eu mă bucur
.
 Eu horie. Mă bucur.
 Și nu sunt sadic.
 Știi de ce mă bucur? Când tu îmi spui că ai o problemă în
 viața ta?
 Bravo.
 În momentul ăla, eu aud așa.
 Sunt pregătit să-mi pun harta mentală sub lupă, am nevoie
 de sprijin și sunt deschis către orice informație.
 Asta, asta aud eu.
 Tu zici ca ai o problema.
 Eu aud un om care e dispus sa faca ceva diferit.
 Si daca tot timpul simti nevoia de o schimbare?
 E... ok.
 Oricat de micuri?
 Ne ducem in alta directie.
 Nu stiu, e posibil sa fie un programel acolo care spune tu
 niciodata nu esti perfect si sufficient de bun.
 Tot timpul trebuie sa faci ceva nou diferit ca sa obtii ce
va, nu stiu ce, validare, program, iubire, dragoste, ha, bar
, n-am.
 Dar e doar posibil, nu inseamna ca e.
 De acord, Iza?
 Nu știu dacă e ăla, dar e o variantă.
 De aia am zis, nu vreau să mă duc, că până nu discutăm mai
 mult sau nu ajungem la niște concepte, o să-ți răspund de
 la întrebare,
 dar acum suntem doar la început.
 Ok?
 Dar mersi de întrebare, super tare.
 În momentul în care sufăr în orice direcție, harta mea
 mentală nu este corectă.
 Știu că am harta corectă
 în momentul în care obțin rezultatul, care mă face fericit.
 Măi, e banal, nu?
 Dar totuși nu luăm informația asta.
 Și începem. Sunt bleste ma.
 Ghinion, România, Huo Dragnea, politicienii, Tăricianu, Bă
sescu, Trump, reptilienii, Dumnezeu, Karma,
 dar Doamne fereste să am eu un mod de gândire care nu este
 corect.
 De acord?
 Valabil.
 Business.
 Cuplu.
 Relatii cu prietenii.
 Si in orice alt rol din viata voastra.
 Cand apare un rezultat.
 Pe care voi n-ati vrut sa-l obtinez si care va derajeaza in
 vreun fel.
 Nu rezultatul are o problema.
 Ci harta voastra mentala nu a fost corecta.
 Iar asta nu e o tragedie pentru ca nu vorbeste despre voi.
 despre harta voastra mentala.
 Adica voi ca utilizatori, n-aveti o problema.
 Harta trebuie doar abdatat.
 Mare sens pana aici?
 Da, da.
 Perfect.
 Mai o chestie interesanta.
 Harta mentala
 Este in-fluențabilă de cuvinte.
 Asta-i ta.
 Am păstrat-o la urmă.
 Și de așa-i încălțat.
 Am păstrat-o la urmă.
 Harta mea mentală, modul meu de gândire, cel mai intim luc
ru din viața mea,
 pe baza cărăia funcționă și obțin rezultate,
 este influențabilă,
 foarte influențabilă,
 de cuvinte.
 Ale altora
 și în special ale mele.
 Cuvintele pe care le folosesc îmi programează în mod
 constant
 harta mentală.
 Vreți să vă dau un exemplu?
 Înainte să vă dau un exemplu,
 Vreau sa redice mana care vreau in viata vieților a fost
 zamagit in vreun fel, mana sus.
 Nu vreau sa știu despre ce, doar daca ați fost ok, mulțumes
c, mana jos.
 Vreau sa redice mana, în continuare, cine s-a bucurat că a
 fost zamagit?
 Place, de ce?
 Pe moment nu.
 Nu, nu, nu, momentul ăla.
 Momentul ăla, ce ți-ai învățat?
 Leția.
 Câți dintre voi vă propuneți ca de azi înainte face să... a
 durut?
 Cum a fost?
 Da, nu a fost, da.
 Și dacă...
 Ar veni cineva să vă spună, bă,
 De azi dinainte propuneți să fie dezamăgțiți în fiecare zi.
 Ce îi zice?
 Că am multe lucruri.
 Bă, du-te în fasole, ești nebun?
 Suntem sadici?
 V-a plăcut să fie dezamăgțiți?
 Nu.
 E, ați văzut la un curs?
 Să-mi facesc un cuvânt.
 În care un nebun o să vă explice concret, matematic, pract
ic
 de ce faptul că sunteți dezamăgțiți este unul din cele mai
 bune lucruri care să putea întâmpla în viața voastră.
 Ia să vezi.
 Da, Alexandrin, ai dreptate.
 Imediat.
 Dă-mi spațiu, că-o scru mai încee de cât vorbești.
 Te-am auzit, ai dreptate, bravă.
 Dacă nu-ți place să fii dezamăgit, mi-ați spus că nu, da?
 Înseamnă că îți place să...
 Fii amăgit.
 Ia zi mai tare.
 Fii amăgit.
 Că nu-ți place să fii dezamăgit. Înseamnă că preferi să fii
 amăgit.
 Bă, n-o zic eu. Deci n-o zic eu.
 Dezamăgire, da? N-o zic eu. Nu-mi place dezamăgirea că ea
 dracu de durerea să ustură, lasă râni și e inconfortabilă.
 Dar înseamnă că îmi place la anumite mulți să...
 Frumos, chiar.
 Nu vreau adevărul.
 Nu vreau realitatea.
 Pentru că nu este în concordanță cu așteptările mele.
 Și prefer să mă minți frumos. Ați auzit-o pe asta?
 Minte-mă frumos!
 Bă, sunt hituri! Fac milioane de euro melodiile astea!
 Și vă zic ceva de genul...
 Amăgește-te, dragul meu, că e beton.
 Ori eu vă arăt semantic, morfosintactic,
 Că dacă vă place să fiți... nu vă place să fiți dezamăgiți,
 înseamnă că vă place să fiți amăgiți.
 Cam ce spune asta despre oameni?
 Zic mai tare, Diana.
 Le place să fie mințiți?
 Le place să fie mințiți, pentru că alternativa ar fi dezamă
girea,
 luarea vălului de pe ochi.
 Contactul cu realitatea așa cum e, nu cum cred eu că vreau
 să fie și mă aștepta.
 Însă asta doare.
 La început.
 Pe măsură ce te bucuri că ești dezamăgit,
 de fapt ajunsă te bucuri cum face Horia,
 am aflat ceva nou.
 Și aș fi putut trăi încă nu știu câți ani de zile într-o
 minciună
 care n-avea nicio legătură cu realitatea, dar părea confort
abilă.
 Și din momentul în care am conștientizat asta,
 de câte ori sunt dezamăgit,
 beau o bere.
 Zic, ia, super tare, am aflat inca ceva, sunt mai aproape
 de realitate.
 E confortabil, nu.
 E sanatos, psihic, da.
 De ce?
 Pentru ca te ajuta sa te maturizezi, sa cresi si sa traiest
i intr-o realitate care chiar exista, nu in cap surul nostru
.
 Sau e ceva ce nu ai vrea sa-ti doresc vreodata sa traiesti.
 Dar câte de mari am dezamăgiri?
 Dă-mi exemplu.
 Păi nu știu.
 Dacă nu-mi dai un exemplu concret...
 Am reșită foarte multe dezamăgiri mereu.
 Adică cred că aia e obosit la momentul...
 Știi ce aud eu ce-mi spui?
 Nu știu, simt.
 Cred că este inconfortabil să crești permanent, să îți iei
 văludă pe ochi, să te maturizezi și să depășești limitele.
 Asta aud eu.
 Știi cine are atitudine asta?
 Nu tu.
 Dar știi cine o are?
 Drago.
 Dragnea!
 Nu!
 Fii armustat, s-a lezut, fii!
 Nu!
 Stii cine are atitudine asta?
 De... Nu vreau sa cresc, nu vreau sa aflu care e realitatea
,
 prefer sa stau aici ca e confortabil si e bine, lasa-ma in
 pace.
 Copilul!
 Sandra, tu ai fost la un curs cu mine anterior?
 Bravo! Mă bucur!
 Mă bucur! Vrei sa vii tu sa-l tica?
 Glumesc, glumesc!
 Îți mulțumesc, eu mă bucur și glumesc.
 Bravo, îți mulțumesc.
 Copilul din punct de vedere, atenție,
 nu fizic,
 ci emoțional.
 Copilul emoțional,
 persoana imatură,
 are atitudinea de genul,
 nu vreau, adevărul.
 Nu vreau să cresc, nu vreau să sufăr,
 nu vreau să știu cum e de fapt.
 Minte-mă frumos!
 Zim ce vreau să aud,
 numai, te rog frumos, nu mă face să plâng.
 Și să bag aici și aici.
 Își pune masca aia de fericire,
 Ce viață frumoasă duc pentru că accept conștient sau inc
onstient amăgire.
