 Muzica
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Să-l încălzim cu un fel de apă.
 Muzica
 Bine ați revenit!
 Să vă fie de bine!
 Adrian, mai sunt colegi afara?
 Acum, în momentul ăsta.
 Închidem urșii,
 la următoarea.
 Închidem ușile, intrăm grup de cinci, ca să nu deschidem uș
a la fiecare coleg care întâlzi.
 Mă bucur să vă revăd. Voi doar schimbați părțile, să înțe
leg.
 Tu schimbi stânga și scaunele.
 Ce s-a așezat din prima parte a zilei? Cu ce gând veniți în
apoi?
 Ce v-a activat? Da, Bogdan?
 Tăi regândit obiectivele?
 Ok, mersi, bravo.
 Tăi cum?
 De mine depinde. Bun.
 Bravo.
 Am crezut că am obiective, zici.
 Bravo! Altcineva?
 Bravo!
 Foarte multe oameni în societatea în momentul ăsta suferă,
 pentru că se luptă cu durerea care, până la urmă, face
 parte din viață.
 Și în sensul ăsta, vreau să vă zic, și apropo de obiective,
 e în regulă, le dați pe silențios.
 Suferă pentru că
 Convingerea lor inconscientă, nu este ceva ce e conștient,
 este că viața ar trebui să fie doar lapte și miere.
 Și când apare durerea, da de ce mie, da de ce acum, da de
 ce se întâmplă asta?
 Nu, dacă o gândești zoom out la nivel de start viață, final
 viață,
 bă, sunt zeci de momente în care nu cunosc persoană în lume
a asta
 care să nu fi trecut prin momente de durere. Da sau nu?
 Cumva în spatele nostru, in the back of our head,
 este convingerea asta că dacă se întâmplă ceva rău,
 n-ar trebuie să se întâmple.
 Are sens?
 Și atunci începe suferința.
 În loc să pleci de la setarea,
 că inevitabil în viață vor fi și momente de durere.
 Intense, mai puțin intense, foarte intense.
 Plecând de la acceptarea acestei realități,
 îți poate, este potențială, îți crește calitatea vieții pre
zente,
 pentru că tu știi că vor urma și momente de durere, oricât
 de bine și frumos îți esteazi.
 Și atunci te vei bucura mai mult de momentele chiar simple
 și banale dintre aceste momente de durere. Are sens?
 Dar asta este deja mentalitate de strategie de viață.
 Cum? Și învață să-și facă procesul. Monica, vrei să spui ce
va?
 Ce ai spus tu? Ca calitatea vieții e dată de calitatea emo
țiilor pe care o trăim și cum trebuie să fim conștienți de
 emoțiile pe care le avem și momentele în care avem provocă
ri.
 Ce nu facem majoritatea dintre noi.
 Și atunci când avem provocări, cum să schimbăm acele emoții
 ca să putem să le simțim bine?
 Bravo! Și asta face Tony Robinson, tot ceea ce face el,
 atenție, învață oamenii și Tony face NLB. V-am mai spus
 asta, nu?
 Am mai spus asta, nu?
 Deci Tony, în 70% din ceea ce face chiar și acum după 40 de
 ani, face NLP.
 El zice în niște interviuri care sunt ascunse prin contoane
le internetului, că n-am apucat să le dea jos pe toate,
 că a fost unul din primii cursanți al lui Bendler.
 Și așa este.
 El a făcut licență de practiciner, a început să facă prime
le lui transformări și...
 Dar de ce vin să vă spun?
 Are el o replică și o mantră, o repetă, cu beautiful state.
 Trăiește-ți viața și alegeți să trăiești viața în a
 beautiful state.
 Asta e de fapt la ce se referă? La starea emoțională.
 Alegeți starea emoțională în funcție de cum vrei să trăieți
 sau unde vrei să ajungeți.
 Ziua 2, modul 1-2.
 Și că este ok că atunci când te simți prost, ai o provocare
, te simți prost, accepti că e prost și știi că trece, cum
 am spus, orice trece și asta va trece.
 Și pe urmă va veni, o înlocuiești, decizi să o înlocuiești
 cu o emoție pozitivă care să te ducă înainte.
 Productivă.
 Bă, bravo.
 Exce ne mulțumesc, Monica.
 Da.
 Vine microfonul.
 Apropo de stărea asta pe care o numește el și Peak State.
 Da, Peak State.
 Și am participat la un UPW pe Australia, tocmai ca să mă
 conectești și cu oameni din zona aia.
 Și a fost foarte distractiv că cineva din timpul nostru, de
 origine asiatică, care probabil nu știa atât de bine englez
,
 a scris ce zice? Pig steak?
 Și de atunci tot timpul face mișto.
 Excelent, excelent. Dă-l în spate.
 Bun.
 Da, în momentul în care una din relevanțele din punctul meu
 de vedere acestui curs
 și ceea ce mie mi-a schimat mult calitatea vieții
 este când, și sper să ajungă și în la voi,
 este abilitatea de a decide în orice moment ce vreau să sim
t
 în raport cu ce vreau să obțin în acel context.
 Uneori poate n-ai nimic de obținut, profesional sau
 personal.
 Și atunci dai default la simt ce vine.
 Că o să-ți vine.
 Simt whatever comes, simt.
 Dar dacă nu ești în context, să potrivi să simți whatever
 comes, că da, ai poate diferite obligații sau contextual,
 măcar alege tu ce să simți, în loc să zină la filă, pilot
 automat.
 Asociere, ancoră, dezancorează ceea ce vine, poate în mod
 automat.
 ci decide tu ce să simți în raport cu ceea ce se întâmplă
 în viața ta.
 Și oamenii o să zică când o străși pe lângă ei, și o să fii
 bine, și o să zică men, dar...
 Ce fumezi? Dă-mi și mie dealerul tău.
 Ați pățit, poate unii dintre voi ați pățit, mi-ați spus că
 ați pățit deja că vă întreabă lumea ce faceți.
 Nu le spuneți. Că nu o să vă credă.
 Serios, o să zică, ai, te-ai adus să-ți ia banii.
 Nu.
 Eu o colegiu să servesc, dar am o medie de coane.
 Da? Mulțumesc. Nu dau comisione, să știe.
 Mulțumesc, Silvana. Știu, știu, știu, știu, știu, știu, șt
iu.
 Dar la modul cel mai serios și mergem mai departe.
 Singura varianta în care poți să influențezi pe cei din via
ța ta este să fi tu bine și fără să faci evanghelizare.
 Deci fi bine, nu le spune cum faci asta, lase să vină este
 întrebe.
 cuplu, mama, tata, prietenii, iubita, prieteni,
 fi tu bine, fi tu in pacat, echilibrat,
 asumat, fericit, prosper, whatever.
 Si iti promit ca o sa vina sa te intrebe ce faci diferit,
 iti dau un hint, nu le spune.
 Cu cat nu le spui, o sa vrea mai mult.
 Si atunci o sa faca ceva sa afle si o sa
 inceapa si procesul lor. Da-te rog, Fadia.
 Go. Taca vine microfoana.
 Setăm obiectivele în termeni absoluți și concreți.
 Cum?
 Pentru că eu am acum un obiectiv mai mare decât mine,
 care nu mă servește doar pe mine, îi va servi și pe alții.
 Și mi-e frică să pun un termen...
 Nu știu cum să-l pun. Cum îl pun?
 Care-i întrebarea? Nu înțeleg cum că...
 Am două opțiuni care pot să mă duc acum și de-aia am ezitat
, dar vreau să văd în ce car e întrebarea.
 Te ajută dacă îți spun care e obiectivul?
 Dacă poți să me ne partășești, da.
 Să scriu o carte, o anumită carte.
 Ok, perfect.
 Cum știu în cât timp o termin?
 Simplu, te interesez de la alții care au publicat o carte
 în mod constant, nu o dată, că ala care a publicat-o o dată
 sigur e la mai mult decât ala care face asta în mod
 profesional.
 logic?
 ala care scrie
 o, carte se opreste,
 va dorea mult mai mult
 sa fi scris cartea decat unul care
 lanceaza 3-4 cari span
 vorbesti cu cineva care lanceaza carzi constant
 vorbesti cu zvarnesa
 lasati-ma omul
 ca e procesul ei, nu mai judecati
 harta voastra, daca tot sa-spart
 o carte se scrie in maximul una
 vreti sa va dureze mai mult?
 E frica voastra asta.
 O carte se scrie in maxim o luna si fara sa suferi.
 O carte se scrie intr-o saptamana, if you really fucking
 mean it.
 Pentru ca m-au trecut fiori din cap ina-n picioare si inap
oi, challenge accepted.
 Ok, bere, bere, multumesc frumos!
 O carte se scrie in atata timp cat vrei tu sa te alinti
 pana o scrii. Ce?
 Tupac a scris și a editat două albume cele mai bune albume
 ale lui într-o săptămână.
 Două albume, într-o săptămână.
 A fost un max singur, două cassette, cum era pe trei anii,
 a fost la 40 și ceva de melodii.
 Într-o săptămână, da?
 Dave Chappelle, știți pe Dave Chappelle?
 Un mare artist, stand-up comedian de culoare din Statele Un
ite.
 Un stand-up comedy special, adică un show de stand-up
 comedy care să fie dat pe Netflix și cu mega sute de mii de
 audiențe și, nu știu, milioane de dolari,
 în Statele Unite, pentru artistii profesioniști, durează
 cam un an, 2 pentru unii.
 Dave Chapelle a scos 3 într-un an, după o pauză de nu știu
 cât timp. Adică doar a venit și a spus, ce ne plictisim? 2.
 Unul după altul.
 Nu vă raportați la standardele și la proceduri a unor altor
 oameni
 de a atinge un anumit obiectiv, pentru că aveți ritmul
 propriu.
 Mai ales că tu ai o experiență, ai un om care n-a scris nic
iodată o carte, s-a putea să ia 6 luni.
 Tu scrii ca meserie, Fadia.
 Nu te raporta la un standard sau la niște etichi, imediatu,
 care nu sunt despre experiența ta.
 Zărneascu, dacă vrea, scrie o cartă într-un weekend.
 Andy Secchia a scris o carte într-un weekend, par exemplu.
 Ok?
 Da, Ionăț.
 Eu sunt în școala de scrisă aluzernescu. Eu vreau să spun f
iecare.
 Bravo, foarte bine.
 Există o procedură standard.
 Da, atenție, vorbim de beletristică.
 Fadia, vorbește de How-To sau de beletristică?
 Ok, e cu research.
 Ok, asta înseamnă că durează un pic mai mult,
 dacă nu ai datele. Dacă ai datele, nu.
 Da.
 O săptămână.
 Două, dacă vrei să bei un cafean timp ce scrie.
 O lună.
 Ok, vreau să spun că procesul întreg este absolut fascinant
.
 Tocmai se termină acum și începem să scriem.
 Este vorba de un challenge de 30 de zile în care toată lume
a scrie un roman.
 Și asta spun. De aici mi-a venit replica.
 Și este...
 Știu școala.
 Este foarte fain și merită pentru orice am făcut.
 Sute la sute.
 Vreau să vă zic că Daniel am multe despre ea.
 Și am început școala, nu am putut să o termin din motive de
 că alendar aveam conflict cu evenimentele mele, dar cred
 foarte mult în ce face acolo și are deja o echipă și niște
 rezultate fantastice.
 Daniel, pe scurt, cu școala de scris, ce vrea să facă este
 să scoată autor români de cărți scrise în limba română,
 care să fie consumate de populație fără niciun fel de
 experiență de dezlutare personală, vorbind doar de belet
ristică.
 Și a reușit. Are niște cărți care așteaptă să fie ecraniz
ate.
 cu scenariul de film, cu propunere de film, de la zero.
 Deci, a creat întregul proces de la zero.
 Dar o să vă zică multe despre el și despre școală.
 El, când ne vedem, o să se cozină înainte de modul următor.
 Hai să mergem mai departe.
 Obiective.
 Următoarea condiție pentru formularea eficientă psihologică
 a unui obiectiv
 este să aibă
 o procedură de evidență, zice NLP-ul.
 O procedură de evidență.
 Procedure de evidență înseamnă să știu când l-am atins.
 Pentru că foarte multe obiective sunt formulate atât de vag
 încât nu știu când l-am atins.
 Nu știu când îl îndeplinesc.
 Bravo! Păi de aia am zis măsurabil, mai devreme concret și
 în termen concret.
 acum măsurabil, adică, definit detaliat, cât mai detaliat,
 va cog.
 Visual, auditiv, chinestezii, colfactiv.
 Ce voi vedea, ce voi simți, ce voi auzi, de la cine va fi
 prezent,
 când acest obiectiv va fi atins?
 și detaliezi cu lux de amănunte, cât mai cu lux de amănunte
, cum arată împlinirea obiectivului tău.
 Momentul zero, când obiectivul tău este împlinit. Detaliezi
.
 Ce simt? Bravo! Ce simt la prezent? Condiția anterioră.
 Condiția anterioră.
 Foarte multe oameni își pun obiective, pornesc pe calea că
tre obiectivele lor,
 le ating și ei nu știu cum le-au atins.
 Pentru că n-au proceduri de evidență.
 Ați pățit vreodată să spui, bă, eu am atins și am propus,
 dar m-am bucurat că nu știam că l-am atins.
 Mi-am continuat în acolo maratonul.
 Da, Finică?
 Ai pățit.
 Da? Bravo.
 Și e foarte important, evident, emoțional, când atingi un
 obiectiv, celebrează.
 Recompensează-te, fă o poză, marchează, adică în NLP, cum z
icem acum de azi încolo,
 ancorează reușita emoția, senzația de putere pe care o ai
 că ai atins și ai propus când v-am trecut.
 Ancorează. Ancorarele unui moment de reușită.
 Poate deveni și e indicață de vină resursă pentru următoare
le obiective.
 Ca să știi cum se simte când atingi ce îți dorești,
 ca să-ți crească motivația de dinainte să obții cei aceste
 dorești.
 Dacă noi nu celebrăm și nu evidențiem și nu ne-oți amaminte
 de moment de reușită,
 nu vom avea combustibil, adică motivație, să începem din
 nou pe calea către alte obiective.
 Nu vom ști de ce să facem asta.
 De ce? Că nu ne-am dat voie să ne bucurăm.
 Dacă îți amintești, da, îți imaginezi rezultatul ca și cum
 de vrea s-a întâmplat,
 este tot o direcție către subconscientul tău de să-i spui,
 aici vreau să ajung.
 Cu cât mai viu trăiești momentul în care obiectivul tău
 este realizat azea,
 acum, la momentul prezent, subconscientul tău, cu atât mai
 viu și mai concret, înțelege ce vrei.
 Și va scurta perioada, făcând uneori în viața ta să apară o
ameni prin sincronicități,
 resurse sau click-uri care să susțină obiectivul tău
 și tu să spui, dar nu înțeleg cum de fix azi, când mi-am
 propus, am făcut, am realizat,
 te-am întâlnit pe tine, care ar putea să facem un partener
iat sau să-mi dai o resurse pentru obiectivul meu.
 Ați pățit vreodată chestia asta?
 Să se lege niște lucruri în sensul în care nu te-ai fi așt
eptat?
 Doar pentru că tu ți-ai clarificat și ai făcut tu ceva la t
ine psihologic,
 ai început să te potrivești la nivel de compariate cu alți
 oameni care pot fi resurse pentru obiectivul tău
 sau voi puteți fi resursă unul pentru celălalt.
 Dar e tot psihologic.
 Ziceți-i univers, ziceți-i cum vreți voi.
 Dar e tot psihologic.
 Paradigma asta.
 Nu vreau să zic nesvur în Feng Shui.
 Bun.
 Ce aveți de făcut acum?
 Până aveți încă energie.
 Luați toate obiectivele voastre, acum, în momentul ăsta,
 și le rescrizi și a făcut Bogdan.
 Rescrii obiectivele,
 în momentul ăsta, ale tale,
 Dar dacă consideriți că sunt de-ați un de-ați un Bogdan?
 Îi dați un Bogdan să le rescrie, întreabă cineva.
 Bogdan e o taxă, probabil, nu pentru asta.
 Că ești om de sales, nu?
 Faci un comision, nu?
 Aveți cinci, zece minute, vă las maxim, să vă rescrieți 5
 minute.
 Vreau doar să începeți procesul ca să vedeți ce înseamnă.
 Rescrieți obiectivele voastre în raport cu tot ce ați auzit
 până acum.
 Atenție, nu înseamnă că cu astea vei și rămâne.
 Evident ajunge acasă și poți să le reiei de la zero.
 Vreau să începi procesul de redesenarea obiectivelor tale
 în raport cu tot ce am discuta până acum.
 Cinci minute, nu mai mult, vă las.
 Pentru că vreau să vezi cum se schimbă percepția ta
 despre ce ai tu de făcut, despre ce îți propui tu,
 când încep să pui o data certă,
 definit VACOG și încep să pui detalii în obiectivul ăla,
 formulat pozitiv, care să nu depindă de nimeni
 în termeni concreți, fără termeni de comparație.
 Vreau să vezi tu ce simți tu față de obiectivele tale,
 raport cu cum era în aiceputul zilei,
 5 minute și continuați procesul ulterior, vă promit.
 Dar vreau să începeți acum.
 Vă mulțumesc frumos pentru vizionare.
 Dacă sunt prea multe să scrieți toate patru, reformulați-le
 păr primele două. Începeți doar la primul și dacă aveți tim
p și pe la al doilea.
 Bonus points, puneți-le în ordine de prioritate.
 Ce vreau să obțin? Cine vreau să devin?
 Peste 6 luni, un an, doi.
 Dacă nu știi nici asta, puneți următoarea întrebare.
 Ce vreau să se spună despre mine?
 Ce vreau alții să admire sau să se spună despre mine?
 că sunt, că am, că pot, că ofer.
 Vă mulțumesc frumos pentru vizionare.
 și pe tot parcursul acestui proces intre din când în când
 și rolul de observator.
 Și vezi ce simți în timp ce îți descrii și îți rescri anum
ite obiective.
 Vă mulțumesc frumos pentru vizionare.
 Vă mulțumesc frumos pentru vizionare.
 Suntem la fel.
 Vă mulțumesc frumos pentru vizionare!
 ...
 Bun. Ați făcut deja o parte din proces
 și văd că suntem foarte concentrați, așa că vă rog să vă op
riți
 Cât încă vă place.
 Mai înțelești de ce am spus?
 Să vă opriți în timp ce vă place încă o activitate?
 Ca să ancorăm plăcerea acelei activități, nu e puizarea pe
 care o simt când sunt gol.
 Foarte mulți oameni fac eroarea să muncească în ceea ce le
 place, până la gol, până la puizare,
 ancorând subconștient fără să vrea faptul că ceea ce îmi
 place ajunge să fie ceea ce nu mai îmi place.
 Opriți-vă în timp ce încă vă place. Bravo!
 Cum v-ati simțit în cimcii redesenați? Bogdan vrei să mă
 întreb ceva?
 Go!
 Nu că s-aude, e ok, că are vocea suficient de puternică.
 Asta a urmat să întreb, bravo, excele mulțumesc.
 Câtori dintre voi li s-au schimbat obiectivele?
 Bravo!
 Asta se întâmplă când începi să faci muncă conștientă, în
 formularea conștientă obiectivele-urte ale îți dai seama că
 poate
 Nu e foarte corect ceea ce ai zis că vrei.
 Că tu în realitate e posibil să vrei altceva, sau
 trei obiective pe care le-ai declarat anterior ca fiind
 separate
 e posibil să fie îndepărtate de unul singur,
 iar două dintre cele anterioare să fie doar etape ale un ob
iectiv mai mare. Are sens?
 Și atunci devine mai ușor de obținut, pentru că nu mai sunt
 trei obiective separate cu energie disipată separat.
 Devine un obiectiv cu etape intermediare.
 Și ăla e un obiectiv setat corect. Mai are sens?
 Bravo, mersi Bogdan, excelent.
 Altcineva, cum v-ati simtit?
 Te rog.
 Stai ca vine microfonul, sa se auda.
 Am impartit obiectivul initial care mi s-a parut prea vag
 si prea lung,
 pentru unul mai concret si mai scurt.
 Excellent. Si cum te-ai simtit cand a devenit mai concret
 si mai scurt?
 Pai mi-a venit idei sa fac si strategia.
 Incep sa apar idei de strategia.
 Ti-a sizat ca va vine idei despre cum as putea sa incep sa
 ma apuc de asta?
 Atenție, tot ce este vac și abstract vă bagă în transă.
 Tot ce este vac și abstract nu ca ar fi un lucru rău, că
 transa e foarte bună.
 Și intrați în transă de câteva ori pe zi, de zeci de ori pe
 zi.
 Doar că, și zice Bandler, foarte multe din transene în care
 noi intrăm cu mintea noastră sunt unele neproductive.
 Dialogul interior negativ, de exemplu, este o stare de
 transă superficială, neproductivă.
 E tot o transă hipnotică.
 La modul 5 veți afla că vă esteți experți în hipnotză fără
 să știți.
 Nu glumesc.
 Eu tot ce vreau să fac, este să vă trezesc din somnul hip
notic în defavorea voastră,
 ca să folosiți hipnoticul în favorea voastră.
 Tot hipnoticul, dar productiv.
 Gabriel, vrei să spui ceva?
 Da, legat de ce am vorbit noi mea de vreme și de obiective,
 Când am vorbit de surse devenit pentru libertate financiară
, mi-am rescris obiectivul de libertate financiară punându-m
ai multe surse devenit din care să obțin banii pe care îmi
 interesez.
 Care să înseamnă, de fapt, independența financiară.
 Și pentru că unul din visurile mele este să devin unul dint
re cei mai buni spicări motivaționali pe sănătate.
 Deja m-am imaginez, m-am setat mintea să mă văd pe o scenă
 în față la 10.000 de oameni făcând asta și deja am simțit a
șa din mine o emoție care a zis acolo o să fie.
 A, e. Bravă. Excelent. Mulțumesc. A, e. Asta se întâmplă...
 dați-mi și lui Andrei un microfon sus. Asta se întâmplă câ
nd din nou facem munca.
 Așa, atentie, ce-ați făcut voi acum astea 5 minute, numai z
ic de ora de-anterioară, numai zic de cele 3 module de până
 acum,
 doar de alea 5 minute de a dinneauri, nu le face majoritate
a societății.
 Și nu vorbesc de profesoriști din corporații, în contextul
 în care să primească aceste unelte și să le folosească.
 Mă refer la oameni normali, care n-au training-uri la serv
iciu pe obiective.
 Nu facem asta, nu suntem educați să ne punem obiective
 strategice în raport cu cine știm și vrem să devenim.
 Dacă am învățat copiii să fac asta, cum ar fi?
 De la 14, 12, 16 ani. Mă, cine vrei tu să devii?
 Asta. Am fi o succesă. E utopie, știu.
 Dar așa pare schimbarea.
 Andrei, te rog.
 Am conștientizat că cele patru scrisă mai devreme.
 De fapt există doar un obiectiv acolo și restul sunt mijlo
ace prin care se latinde acestea.
 Excellent. Bravo, exact ca la Bogdana. Bravo.
 Excellent.
 Te rog, Maria.
 Stai că vine microfonul.
 Am redus bine de tot, însă unul din obiective tot îmi este
 în ceață. Nu știu cu ce să încep la el.
 E prioritar în raport cu celelalte?
 E. Nu în raport cu celelalte. E ceva de suflet, e ceva ce v
reau să fac, e o emoție extraordinară.
 E prioritar? Adică e primul arând sau e al trei, în ordinea
 priorităților?
 Nu, nu...
 Ar trebui să fie prioritar.
 Ce nu îl face prioritar atunci?
 Prioritar.
 Nu, să atenție. Una e ce vrei,
 și una e ce simți.
 Vrei să fie prioritar?
 E prioritar.
 Vreau să fie prioritar.
 Dar este?
 Pentru că e foarte confuz cu ce să încep.
 Atunci trebuie să explorezi, să vezi ce vrei de fapt.
 Vrei să vă dau o metodă prin care vă dați seama dacă un ob
iectiv devine prioritate sau nu?
 Metoda celor trei de ce se numește.
 De ce vreau să obțin acest obiectiv?
 Deci, înțeleg că vreau obiectivul ăsta, dar de ce vreau ob
iectivul ăsta?
 Puțini oameni ne punem întrebarea asta.
 Vreau asta, de ce? Că vreau eu asta. Dar de ce vreau asta?
 Nu știu.
 Și, când îți vine răspunsul, primul răspuns care îți vine,
 la de ce vreau să obțin asta,
 Ok, dar asta de ce vreau să obțin?
 Al doilea de ce?
 Adică, dai un răspuns la prima întrebare, îți vine un motiv
,
 mai pună o dată întrebarea, dar de ce vreau asta?
 Bravo!
 Nu, doar reușesc, e un talent.
 Zice Alice, vrei să mă bagi în depresie?
 Nu, e un talent, atât de atat.
 Și dacă încă nu-ți e foarte clar, adică dacă se repetă răsp
unsul, nu mai e ce să-n treb.
 Dar dacă nu s-a repetat răspunsul, mai întreabă o dată.
 Dar asta de ce vreau să obțin?
 Orice ți-ai pus-o acolo.
 Și deja răspunsul va începe să devină mai vag un pic.
 De ce să facem asta? Fiiți atenți.
 Pentru că foarte multe din obiectivele noastre nu sunt ale
 noastre.
 Ăsta e la loc de frunte pe...
 Mi-aș pune ringtone, știi?
 O, la...
 O, la asta.
 Să primesc un messaj și facă...
 Acum realizez când mi-ai spus chestia asta,
 că, de fapt,
 eu, ăsta, primul obiectiv
 la care sunt confuză,
 sunt niște așteptări
 aia altora.
 Referitor la persoana mea.
 Am un obiectiv, pentru că alții se așteaptă
 ca eu să fiu, să fac, să dau, să am,
 dar eu poate nu vreau.
 Nu e că nu vreau, dar nu vine.
 Nu e despre mine.
 Oh, ce chestie!
 Niste dulce, mulțumesc, bravo!
 Bravo! De că deci nu e pentru mine, exact.
 Faza reală, eram în echipă atunci de asistență,
 acum mulți ani,
 la cursul DNLP, iese în față un tip
 care zici la modul de obiective,
 interesant că mi-am înțeles de mult asta.
 Și cred că comarul s-a lucrat
 și împărtășește-l amandat, bă,
 nu înțeleg de ce nu mi-a atingut un obiectiv. Care?
 Să intru la barou de avocatură.
 Și lucrează cu Marius vreo 10 minute,
 și la care Marius, evident, bam, metoda celor trei de ce?
 Dar de ce vrei tu să intrai? Înțeleg, ai dat de patru la r
ând,
 de cinci la rând, înțeleg că poți, că e un băiat foarte
 inteligent.
 Dar de ce vrei să dă la...
 Ok, vrei asta. L-ai formulat, l-ai adres, l-ai...
 Dar de ce vrei asta?
 N-a avut răspuns.
 Și zice, stai un pic, că...
 N-am trebat de mult de ce vrea asta.
 Și într-un final...
 Zice, vreau să dau la avocatură pentru că a fost lucrul pe
 care l-am promis bunicii mele înainte să moară.
 Atașament emoțional de un obiectiv care nu era lui.
 Vreau să o fac pe bunica mândră, pentru că i-am promis că
 dau la avocatură și voi deveni avocat până când ea să mor.
 Trebare. Nu mă i-am pus atunci până acum. Dacă bunica ta ar
 știe, că tu te chinui pe calea către un obiectiv care nu e
 despre tine,
 căți că te ar mai vrea să te vadă avocat sau ar vrea să te
 vadă fericiți.
 Are sens?
 Și atunci renunțați la obiectivele care nu sunt ale voastre
 și care sunt așteptările sau ancorile de siguranță ale alt
ora.
 Stai că vine microfonul, că vine laurentuia acum. Stai că
 vine microfonul.
 Ce faci cand 3 ani la rand te-ai pregatit ca sa dai o treap
ta in un examen si acum nu mai simti?
 Dar totusi ai muncit 3 ani.
 Te intrebi totusi, as avea un benin.
 Prima intrebare.
 Bine, si cei din jurul tau pun presiune pe tine pentru ca
 asteptarii...
 I don't fucking give a fuck.
 Da, eu nu mai simt.
 Nu se întorce la tine, nu la ei. Iubesc, îi aprecizez, dar
 nu mă interesează de ei.
 Mi-e milă de munca mea.
 Doar atât.
 Ok. Și cum ar fi să spui următoarele întrebări?
 Pot...
 Să aud niște știri.
 Puneți întrebarea următoare.
 Pot să dau examenul de treaptul și să-l iau?
 Acum anumăr pregătiri?
 Da, pot, dar nu mai între.
 Nu vreau să o fac.
 Mi-ar aduce vreun beneficiu în ciuda faptului că nu vreau
 să o fac?
 Dacă l-aș lua?
 În ruma pregătirii mele.
 În codiplu-mă.
 Care îți ar aduce ce?
 Nici un beneficiu financiar sau emoțional sau titular sau
 orice?
 A, da.
 Sunt un profesor mai...
 Mai șmecher.
 Mai cu grad.
 Ok. Nu știu, nu cunosc. Eu chiar vorbesc serios că nu cun
osc sistemul.
 Finanțial ar conta în orice sens pe termeni mediu sau lum?
 Nu.
 Și tot aia sunt.
 Dacă nu găsești niciun benefici pentru care să valorifici
 un efort depus în urmă cu 3 ani cu ceea ce știai și puteai
 atunci, nu o face.
 Dacă nu ai un benefici.
 Uneori ajunge în punctul în care ai depus un efort, George,
 ajunge în punctul în care ai depus un efort,
 efort. Am făcut efortul acesta, nu mai vreau, vrei să
 realizez că n-am văzut să-l fac, sunt aici,
 dar dacă tot am făcut efortul, hai să-l fac până la capă. A
tenția asta doar dacă ai vrun beneficiu.
 Cunosc oameni care au intrat în Facultatea de Psihologie im
ediat sau altele și-au dat seama că n-aveau nevoie de
 Facul de Psihologie ca să facă ceea ce vor să facă, de fapt
, dar era un anul 2 sau de început anului 3.
 Și ne-am spus afelt, bă, ți-aveu ce vrun benefici? Bă,
 financiar nu, că psihologii românia, dacă nu știu, n-au și
 alte
 nu au și alte abilități, nu prea sunt din oficiu prosperi.
 Ok, dar zic, titul de psiholog în raport cu ce vreți să fac
i?
 ți-arăce vreun beneficiu?
 Bă, da. Autoritate, aprobare legală, imagine, dacă știți, o
 valorifici.
 Ei, ăsta, beneficiu suficient de bun să-ți mai faci un pic
 de efort, dacă tot aia e de pus până acum?
 Bă, da.
 Și atunci a s-a dus mai departe, dar nu pentru că era des
pre obiectiv,
 ci pentru că a găsit un beneficiu suficient de motivant ca
 să facă un ultim efort.
 Eu de-aia am făcută speria asta cu tine.
 Dacă găsești acest benefici, nu știu, poate nu, în momentul
 potrivit,
 vei decide emoțional.
 Dacă nu, nu știu, n-am răspunsul tău.
 Ok?
 Alexandru Pescuri că vreau să mergem mai departe, te rog.
 Și după aia e aici Teo.
 Am un obiectiv, văi cunoști foarte bine beneficiile, dar în
 același timp se leagă de cea mai mare frica mea.
 Excelent!
 Cum așa?
 Excelent! Atenție, ce n-am apucat să vă zic.
 Dacă vă setați un obiectiv,
 pe care știți din star că puteți să-l obțineți
 și nu simțiți niciun pic de anxietate, încordare sau frică
 nu e obiectiv bun.
 Păi da, dar îmi pune viața în pericolul ăsta.
 Dacă ți-ai pus obiectiv care îți pune viața în pericol,
 reformulezi obiectivul sau scazi un pic standardul,
 sau accepti pericolul.
 Am lucrat cu oameni care au acceptat pericolul asupra vieț
ilor.
 Eu nu recomand asta, dar nici nu pot să spun să nu o faci.
 Dar revin, stai, dă-mi voi un pic.
 Dacă obiectivul pe care... atentă, eu zic, dacă nu simți un
 pic de anxietate, încordare sau frică, nu-i obiectiv bun și
 tu spui
 Da, dar îmi pune viața în periculoare. Tu ești în extremă
 opusă, men.
 Eu zic, să-ți... e bine că te provoacă, nu e bine să duci
 direct în extremă opusă.
 Mai coboară standardul un pic.
 Da, de ce am mai moare frica mea care se leagă de obiectiv
ul ăsta.
 Perfect. Eu sunt azi în fața voastră și, atentă, noroc au
 încurajare.
 Ca să fie disclaimer cu 179 de oameni în afara de tine.
 Nu vreau să te încurajez să faci asta. Spun-o mă că eu sunt
 azi din fața voastră, pentru că mi-am înfruntat și o fac
 constant la fiecare event în care intru,
 cea mai mare frica mea și anume, teama de public.
 Eu sunt introvertit timid extrem, încă în corul meu, în suf
letul meu, autentic eu, nu sunt un om care să vorbească în
 public relaxat.
 La absorul fiecare eveniment care urmează, la absorul fie
care modul care urmează, la absorul fiecare eveniment că cun
osc sau nu cunosc publicul, mintea mea, psihologia mea, îmi
 dă disconfort, anxietate.
 Diferența este cum mă raportez eu la aceia anxietate, în
 sensul că 1. o abia o aștept, 2. știu că e naturală, 3. șt
iu că va trece, pentru că e mai important ce simt la finalul
 expunirii mele în fața unui public, nu la început. Are sens
?
 Sunt mai mare sens? Da.
 În același timp, eu am continuat să-mi înfrund această fric
ă constant, pentru că anotă ca un feedback, anotă ca un far.
 Vă dau ceva din master, încă un pic, că-mi place de voi.
 Direcția sensului vieții voastre pe pământ e dată de cele
 mai mari fricele voastre.
 Urmând fricele voastre cele mai înaltă, cele mai mari, de
 care nu vrei să te ati propii,
 care îți dau inclusiv pe atat de panică,
 când te gândești să le confruți,
 sunt direcția, cele frici sunt direcția prin care tu vei
 crește cel mai mult pe această planetă.
 Ok, alea sunt azimutul sufletului tău.
 Și dacă doar s-a strecurat acea frică acolo și obiectivul e
...
 E posibil și asta, e nevoie să investighezi,
 să te duci în coaching, în terapie, în ghidaj, în mentorat,
 mai ales dacă miza e atât de mare ca viața ta.
 Nu te duci în obiectivul ăla fără un pic de explorare,
 research, ghidare, mentorat.
 Asta e o recomandare.
 La mine, miza mea nu a fost niciodată viața mea.
 Miza mea a fost respingerea, umilirea, eșecul, care toate
 au avut loc, atentie.
 Adică pe toate le-am trăit.
 Până am ajuns să mă relaxez în frica mea.
 Dar eu, în momentul în care setez un obiectiv de care nu mi
-e frică,
 ori renunț la el, ori cresc miza.
 pentru că Alexandru, cum vorbesc cu bărbații, un bărbat
 care nu are strategie pe termen lung, cu obiective de care
 este frică și pe care să le înfrunte, în ciuda fricii, este
 băiețel, emoțional.
 și societatea ne încurajează ca bărbați să stăm în confort,
 dependenți de o mămică, că e sora, că e soția, că e mama
 reală,
 să ne creăm resurse doar pentru noi să nu gândim pentru alț
ii,
 familia, tribu, camarazii, și să nu ne înfrundăm fricile
 pentru că
 e blumea e loc periculos. Asta ne ținem psihologie de băieț
ei,
 băieței care nu contribuie în societatea, societatea care
 se degradează și se depravează.
 din punctul înuilor de vedere, calitatea în momentul acesta
 a societății, la nivel global,
 e dată de imaturitatea masculină care și-a pierdut direcția
 și misiunea.
 Este păreia personală.
 Da, de acord. Și sunt din cei în cei anului zborți care în
cep să înțelegă asta și mă bucură,
 pentru că, cum zicea Mihaila Vineri, în majoritatea even
imentelor, 99% din sală sunt femei.
 Am pățit și eu am avut cursuri unde 100% din sală erau fem
ei.
 Și bafta mea, cu probabil am fost femei de multe ori în via
ța anterioră, nu știu, mă simt excerent între femei.
 Ba, mă simt chiar în largul meu între femei. N-am o problem
ă.
 N-am niciun dubiu, că prea vă înțeleg și vă iubesc exact și
 știu exact și limite și provocări.
 Adică sunt pe filmul lor. În același timp aveam constant un
 regret că nu sunt mai mulți bărbați în sală.
 Și ghici ce? Uitați-vă în sală acum. Statistic, sunt apro
ape 4 de oasă de miunie în sală bărbați.
 Se vede trendul de creștere, de elevare, de educație, de
 masculinzare și de maturizare a masculințății.
 Da, vin și mă întorc la de ce am vorbit despre asta.
 E bine că te provoacă și ți este frică pentru că înseamnă
 că te provoacă să crești.
 Da, atenție la miză.
 Atenție la miză. În schimb, tuturor bărbaților și femeilor,
 vă recomand același autor, dar cu altă carte, vă recomand
 David Deida pentru bărbați.
 pentru bărbați, David de Ida, Calea bărbatului superior.
 Este o carte de recitit, măcar dată la 2-3 luni.
 Iar pentru femei, același autor, David de Ida, Dragă mea i
ubită.
 Este un autor extraordinar de înțelept și de matur în psih
ologie.
 Acest autor, David de Ida, în cartea lui pentru bărbați, sp
une că un bărbat matur și în contact cu puterea lui personal
ă
 și misiunea lui pe pământ va trăi viața constant pe muchia
 de cuțit, la nivel de frică.
 Adică constant se va provoca.
 Nu va sta în confort mai mult decât să se regenereze sau să
 se vindecă dacă e lovit,
 după care va ieși constant la luptă.
 Dar nu cu mamuții, ci cu el însuși.
 Mare sens?
 Are sens, da.
 Și psihologia asta, atitudinea asta masculină, de genul bă
 sunt unde mi-e bine, mi-e cald, mi-e frumos, da.
 aici plec în secund, aia mi-aș fi și ți-am plecat.
 Da, rezonez cu asta.
 Înțeleg că e bine să am și o frică legată de asta.
 Tot ce vreau să înțeleg este dacă
 e un proces toxic prin care s-a asociat frica asta,
 pentru că asta într-adevăr e...
 Poți să-mi dai obiectivul? Că vorbim despre lucruri vagi de
ocamdă.
 Da, să fiu un pilot
 experimentat de acrobatie și să dețin avionul meu.
 Și în același timp s-a asocia de obiectivul ăsta frica că m
-aș putea prăbuşi și îmi brup spatele.
 Nu că o să mor, ci că îmi brup spatele.
 Deci frica e... da.
 În același timp, în acest obiectiv, este în mod evident fr
ica e justificată.
 În mod absolut evident. Și atunci, e nevoie să vezi cât de
 mare este motivația ta pe acest obiectiv cu această miză.
 că e posibil la un moment dat să spui, de exemplu cum vă sp
uneam ieri sau ieri, despre cum scade anxietatea
 și ce dacă se întâmplă asta, ok?
 Aceea metode de și ce, și ce, și ce până ajunge la moarte.
 Dacă tu poți ajungi la un punct în care poți accepti că mor
i sau că îți rupi spatele prin accident, atunci obiectivul t
ău e pertinent.
 Dacă ajunge emoțional al punctul în care spui, bă, nu, asta
 n-aș vrea să accept, atunci obiectivul tău să putea să nu f
ie în momentul ăsta pregătit să-l setezi.
 setez. Și nu ești defect cu nimic dacă zici
 pun pauză momentan și mă concentrăți pe altceva până când
 aflu dacă chiar îmi lore sau nu.
 Adică nu lua ca pe challenge de genul
 nu-s bărbat dacă nu fac ce am zis că și asta e oberație.
 Dacă nu fac ce am zis, nu, man, ai informații noi, te răzgâ
ndești.
 Ok?
 Vă ajută chestia asta cu frica?
 Obiectivul vostru, dacă nu provoacă
 și entuziazm, și ansietate, și frica, atentie, bărbat,
 dar în specia la bărbați, nu vă transformă.
 Și un obiectiv care nu vă transformă,
 nu are nicio fel de relevanță psihologică,
 e doar un răsfăț.
 Da, Cristina, lasă-o pe colegata ta care e și gură narcisa.
 Văd bine că nu văd.
 Cum?
 Ca la școală.
 Doamna profesoara, ce?
 Nu am inteles ceva, scuze-ma.
 Te rog.
 O intrebam pe ea.
 Daca eu am un obiectiv de care sunt sigura in sinea mea si
 am incredere 100% ca se indeplineste,
 n-am niciun dubiu, nici o insectate, nici o frica, de ce nu
 e bun?
 Pentru ca nu te provoaca si nu te scoate din zona de
 confort.
 Pai nu, am multe provocari pana acolo, dar am o credinta
 nestra mutata.
 Atenție, nu am zis nimic de convingere de îndeplinire. Eu
 am vorbit de senzația de frică să cresc ca să...
 Un obiectiv... Tu vorbești de convingere, eu vorbesc de fr
ică. Vorbim de lucruri diferite.
 Un obiectiv setat corect te provoacă să crești ca să devii
 cel care detine și obține acel obiectiv.
 Ideal, când tu setezi un obiectiv, tu nu ești încă omul
 care poate să rezolve acel obiectiv.
 Dar logic, că de-aia e inviitor. Înseamnă că eu, încă, nu
 am resursele, abilitățile, motivația, cunoștințele
 să obțin acel obiectiv. Asta înseamnă că trebuie să cresc
 corect.
 De asta vini și vă spun, un obiectiv bine setat e unul care
 te face să-ți fie frică. De ce? De creștere, mă!
 Un obiectiv setat corect te provoacă să crești indiferent
 că este peste o lună, 6 luni, 3 luni, un an sau 5.
 Tu trebuie să crești psihologic să ajungi în punctul în
 care, după ce l-ai obținut, acel obiectiv,
 te uiți în spate și îți spui, wow, what a ride, cât am cres
cut ca să ajung să am acest obiectiv valabil și să pot să am
 abilitățile și resursele.
 Și tu, în realitate, știi ce ai obținut? Nu obiectivul, ci
 devenirea.
 și vă dau un corolar.
 Singurul motiv sau singurul obiectiv al obiectivelor vo
astre
 e nevoie să fie evoluția creșterea și devenirea voastre.
 Aia câștigați de fapt din obiective și gândire strategică,
 nu obiectivele.
 Obiectivele voastre sunt secundare și sunt beneficiile ale
 creșterii voastre.
 Anxietate, disconfort, anxietate, frică, ce vrei tu.
 Nu panică. Aia e deja incapacitantă și nu...
 Bravo! Imediat ajunge acolo. Te rog.
 Liviu sunt. În situația similara
 cele-i descrise de Alex,
 există varianta, spre exemplu, să îți alegi un obiectiv
 intermediar,
 cum ar fi cazul lui, să își...
 până să ajungă piloti, spre exemplu.
 Așa este. Bravo! Excellentă punctare. Așa este.
 Excellentă punctare. Practic reduci presiune, Alexandru.
 Poate nu vreau să devin pilot de acrobatie, poate ajung
 pilot de avion, punct,
 sau de ma... Eu vreau să-mi iau o licență de pilot de el
icopter, de exemplu.
 Am eu, p-ale mele.
 Și vreau să fac... să am licență de parasotizm.
 Vreau să mă duc să pot să sar când vreau eu.
 Nu cu... Am eu...
 Știi? Nu știu când o să fac. Nu e suficient important, dar
 mă provoacă.
 Dar nu vreau să fac...
 salturi demonstrative și... Știi?
 Dar tu poate ajunge la un nivel in care sa spui, ba, mi-e
 insuficient, ca pilot.
 Ok, testeaza un simulator intai, adica fai niste chestii
 intermediare
 si lucreaza cu mentorat.
 Din nou, sunt sigur ca mai ales in nisa, sa fie super nisa,
 dar sunt putini oameni care au experienta care ar putea sa
 iti o impartasasca
 si e nevoie ca cineva sa iti spuna,
 ba, men, uite cum e la mine, sau cum a fost la mine.
 Du-te in intermediar, cum zice Liviu, foarte bine punctat.
 Oamenii au intrat de mine.
 de viata mai mult.
 Si pot sa ma duc sa agat sfete ca uite, e pilot.
 Si sa fie suficient, ceea ce eu as face.
 Sa fiu pilot, nu mi-ar trebui sa fiu pilot de, cum ai zis,
 pilot de acrobatia. Acrobatia. Nu, man, e suficient
 sa fiu pilot. Merge mai pe...
 Da, dar e pentru mine. Da, man, glumesc intentionat.
 Glumesc intentionat. De aia zic, vezi,
 e posibil sa... pot sa ma duc un pic in ceva
 tot evit să mă duc, dar mă provoci.
 Imaginează că nu sunt aici ei.
 Și suntem doar noi doi.
 Puneți întrebarea ce am de dovedit și cu ei, din trecutul
 meu,
 de simt nevoia să fac asta și simt că aș dezamăgit dacă nu
 aș face-o.
 Că e posibil să nu fie despre tine.
 Pentru cine din trecutul meu fac asta ca să impresionez în
 orice sens,
 să mă valideze în orice sens, să-mi respect o promisiune în
 orice sens
 și simt că l-aș dezamăgit dacă nu aș face asta?
 că e imposibil să fie cineva din trecut pentru care
 beneficiul emoțional al acestui obiectiv atins
 ar însemna pentru tine un raport cu acea persoană.
 Nu am acest răspuns, dar am simțit să te întreb că nu vrem
 să o las
 și valabil pentru absolut toată lumea, ca să vă gândiți la
 obiectivul de voastre.
 Cum e, Alex?
 Simt că
 ar putea să vină o reacție în profesorul meu de aeromodel
ismul cu care am...
 Se simte limbaj de digital intern?
 Simt ca ar putea starni o reacție.
 Este limbaj de digital intern, direct.
 E foarte calculat și procedural.
 Precisați?
 Și e posibil, Alexandru,
 să fie un obiectiv moștenit,
 îi zic eu.
 Pentru că tatăl meu a morit
 și n-a putut să-și satisfaca
 acest vis, am prălăt-o visul lui
 pentru că îl iubești și duci mai departe
 flacăra. Este extrem de
 emoțional, super dovadă
 o povadă de iubire, nu este eficient ca psihologie personal
ă pentru că trăiești viața al cuiva.
 Are sens?
 Și nu zic cu răutate, dar noi venim în viața noastră să tră
im în viața noastră
 nu cea pe care părinții noștri n-au trăit-o.
 Sau profesori noștri n-au trăit-o.
 Și din păcate, mulți copii, nu zic ar fi în sală vrunu,
 trăiesc viața părinților lor sau au atins obiective pe care
 le-au setat părinților pentru ei,
 ca ei stiau mai bine cand...
 Vrem sa-i facem mandii pe parinti, exact.
 Oricum, daca eu impun intrebarea si mergem mai departe,
 parintii mei, daca ar avea si am vorbit, am norocul sa i-am
 luat de mine,
 si am vorbit cu ei de foarte multe urmari, azi mama vine la
 curs, mama e cursanta.
 Si am apurtat multe discutii cu ei si zb.
 Băi, cand am iesit din sistem din politie, ce-am simtit?
 Mama a ascult sa am simtit ca esti nebun la cap.
 Am simțit că am goasă, frică, o să-ți rămâi păstrezi, își
 nebun.
 I-am zis, nu știu, în anul 12, că eram în sistem încă și i-
am zis că nu plec din sistem,
 dar intenționez să plec din sistem.
 Și am zis de blog. Ce o să faci? Blogging.
 Și mama spunea, da, bravo, ce interesant!
 Și în capul ei, ce drăia cu ea la blogging făcea?
 A nebunit? Blogging! Ce-i bă, blogging?
 În capul ei țara care nu avea nicio treabă cu...
 Dar bea acum am zis ce chestiile ați zice.
 Și atunci te-am susținut, eu te-am lăsat, că așa face o mam
ă, când vezi că e nebună, îl susibă.
 Dar, again, m-am întors și am vorbit cu ei și zic, măi,
 acum că am ieșit din sistem și sunt bine.
 Și chiar dacă nu așa a fost bine, dacă așa a fost fericit,
 vreau să văd să rămână în sistem ca ofițer de poliție cu or
ice beneficie aș fi avut acolo,
 sau ați vrut să mă vedeți fericit, chiar dacă nu prosper și
 bogat?
 Deci, fericit fără îndoială.
 Adică părinții, dacă ori aveau opțiunea să-ți răspundă, cum
?
 Am niște părinți super deschizi, așa este, fără dubiu.
 Puneți-vă întrebarea, dacă am aștept un obiectiv de la cine
va din trecutul meu, profesor, mamă, tată,
 nu știu, unchi, bunică,
 acea persoană importantă pentru mine, dacă ori avea de ales
, m-ar pune în continuare să obțin acel obiectiv sau ori v
rea să mă vadă fericit?
 Și să schimbă răspunsul.
 Sau poate să se schimbe răspunsul. Are sens.
 Finica și mergem în departe. Tău rog, că vreau să...
 Ai spus ce întrebare să ne punem?
 Ea i-a pus întrebarea, pentru cine din trecutul meu fac
 asta și...
 Tu crezi că eu mai știu?
 Tu vezi slider-uri pe pereți, pe aici, și zi, stai că dau
 înapoi să-ți arăt?
 Nu știu.
 Nu știu că nu știu.
 Păi nu știu.
 Păi nu știu.
 Pentru cine din trecutul meu simt să facă asta,
 care ar însemna validarea mea din punctul lui de vedere
 și ce vreau să îmi demonstrez mie în ochii lui.
 Mulțumesc, asta era.
 Bun. Voi nu v-ați obișnuit cu stilul până acum, că nu am
 repetat ce să vă spun.
 Nu am materialul învățat pe deloți.
 Dar ca cărui niște, nu învățările acelea.
 Deci, au obiective.
 Perfect. Oamenii care nu mai au obiective încep să moară.
 bărbați femei irrelevant
 este ceea ce se numește sindromul pensionării.
 Când ieșim din sistem, de stat,
 de profesional, privat, când ieșim din sfera muncii profecc
ionale.
 Ca oameni vorbesc, mă includ chiar dacă nu sunt la vârsta
 pensionării.
 Și renunțăm să avem targeturi de
 personală sau profeccionale. Nu mai avem obiective, nu mai
 avem deceuri
 să instalează depresia. Și este ceea ce se numește, în psil
ologie, sindromul pensionării.
 Și mulți oameni care ajung la maturitate profesională prea
 devreme, adică 50-55,
 și au ieșit din sistem, poate au fost special la stat, po
ate nu au fost,
 au ieșit din antreprenoriat că au dividend de și stau liniș
tiți, nu știu.
 Se plafonează și încep să regreseze psihologii până la dep
resie,
 pentru că nu mai au de ce să se trezească dimineața.
 Ăsta este în realitate scopul obiectivelor, să ne țină pe
 linia evoluției creșterii,
 devenirii, nu pe linea fericirii.
 Cum?
 Chiar dacă au un job activ, nu. Cei de care vorbesc eu nu
 mai au job, asta în ce să spun.
 Au ieșit profesionali din sfera jobului, au pensie, divid
ende sau investiții, adică trăiesc, au venituri materiale,
 dar nu mai au de ce profesional să-și facă planuri pe term
en lung.
 Da, asta-i înție. Depresia nu apare dintr-un singur motiv.
 Eu vorbeam doar că este o consecință a celor care nu mai ia
u motivația să gândească pe tremea lung.
 Dar nu înseamnă că doar de aia apare depresia. N-am zis
 asta.
 Poți să...
 Nu știu.
 Vreau să vă zic o scurtă povestioară legată de
 de ce să ai obiective care să te provoace,
 pentru că, atenție, scopul nu este fericirea.
 Fericirea, din nou v-am spus, e calea.
 Și o scurtă povestioară am citit într-o carte care...
 Care carte?
 a luat-o dintr-un serial de acum multi ani, nu știu dacă
 mai țineți minte, Twilight Zone-ul.
 Era un serial foarte mișto, mi-a plăcut foarte mult și nu
 am mai văzut demul, dar mi-ar placea să reiau niște episo
ade.
 Și era un episod în Twilight Zone, era un alt episod de fic
ări dată, adică tocmai asta îmi place, era altceva mereu.
 Și în acel episod era un tip, gambler, joc... jocători de
 un loc în răit de poker, care moare, nu știe că a murit, af
lă că a murit când se întâlnește, nu știu cine, pe un strat
 undeva pe sus, și vine și să prezintă așa.
 Ai murit, din acest moment vei fi cazat în acest hotel de ș
apte stele,
 vei avea la dispoziția ta asistenți personali, bărbați, fem
ei, ce preferi tu, când vrei tu,
 trebuie numai să ceri să spui că vrei, acces la sala de joc
uri de un loc de jos, de sus, din Dubai, de unde vrei tu,
 bani la discreție fără nicio fel de limită, mâncare, băutur
ă de lux, icre, banciuria, ce vrei tu, nu nimic lipsește.
 Și ăsta aicea e băi și prost, am ajuns în rai.
 Ești nebun. Și începe să se bucure de mâncare, de femei, de
 bărbați, de jocul de rog.
 Și la un moment dat coboară la jocul de rog, moartea lui,
 la apropriul, răitul lui, drogul lui.
 Și joacă, și joacă, și joacă. De câte ori jucără, câștiga,
 câștiga, câștiga, câștiga.
 Că el jucără să câștige.
 Și la un moment dat trec săptămânile, trec lunile
 Și începe să-și dea seama că el doar câștigă, are totul pe
 vat, are totul pe...așa, nu mai are niciun fel de provocare
 în acuceriu femeie,
 în a-și procura singur mâncarea, în a simți adrenalina joc
ului de un loc, pentru că câștiga și primea totul de-a gata.
 Și atunci întreabă la un moment dat, pe un auzbenene, da,
 la voi în rai aicea, nu e niciodată nimic diferit în rău,
 adică în provocare, ce necineva,
 și să-ți sta să uite de ce, dar ce înțelează că ești în Rai
?
 Mă, să se țizați metafora?
 Mimea da mindfuck.
 Dacă aș avea absolut tot ce mi-aș putea doresc in imiană,
 tot, fără să am niciun fel de provocare, să nu am niciun
 fel de consum de energie,
 să nu obțin ceea ce vreau, aș fi cu adevărat fericit?
 Nu.
 Mă are sens?
 Da, da. De aia ajung sa faca nasoale pentru ca e ceva ce n-
au unde altul de va sa simte ca pot sa faca si ceva depinde
 de ei.
 Bine, ei nu stiu asta. Are sens.
 Asta e rol obiectivelor. Bucurati-va ca n-aveți tot ce va
 doriti in viata voastra pentru ca aveti motiv sa va ganditi
 la provocari si la cresteri
 ca sa obtineti ce va doriti in viata voastra. E de bine.
 In momentul in care aveti aviat tot ce va doriti in viata
 voastra, intrati in depresie.
 Challenge accepted!
 Eu zic să obții tot ce îți dorește în viața ta și să stai a
șa vreo 6 luni și să mă suni.
 Să mă spui, bă, chiar e tot ce mi-am dorit vreodată, ci nic
i nu mă plictisesc.
 Mă, luați cu sare ce vă zic.
 Mesajul acestei povești este obiectivele vă cresc.
 Provocarea este bună.
 Frica e bună.
 Incertitudinea e bună.
 Incertitudinea e bună, căutarea, bravo, e bună, pentru că
 toate astea te provocă să devii ceva ce încă nu ești.
 Tocmai asta vini și-ți spun. Exact asta vini și-ți spun.
 Bun. Următoarea condiție la nivel de obiective. Ecologia.
 Obiectivul, correct formulat, e nevoie să fie ecologic.
 Ecologic.
 Ce înseamnă ecologie din perspectivă NLP?
 Să îmi facă mie bine și nu rău altora.
 Fiți atenti, twist.
 Dacă îmi face mie bine acum, nu face rău altora acum,
 dar îmi face mie rău pe viitor.
 Mai ecologic?
 Nu.
 Și atunci întrebare de ecologie.
 Pe cine afectează într-un mod negativ
 împlinirea obiectivului meu?
 Dacă pe mediul tău, nu este ecologic,
 pentru că afectează sistemul în care tu iești
 și sistemul contine?
 Pozitiv da, da atentie, mă refer pozitiv și negativ.
 Pe cine afectează
 îndeplinirea obiectivului meu atât pozitiv cât și negativ?
 A doua întrebare, pot anticipa sau reduce
 efectele negative ale îndeplinirei obiectivului meu?
 Dacă le poți anticipa, găsești o strategie prin care poți
 să le reduci.
 Măcar te gândești la ele. Bravo! Dar atenție, de foarte
 multe ori, are, fără să știm că sunt.
 Dar se poate să n-aibă, Bogdan, I give you that, fără dubiu
. Se poate să n-aibă efecte negative.
 Nu au ce spui?
 Dar nu-mi da ceva hipotetic. Dă-mi e...
 Dacă tu îți atingi mai mult obiective în viață și ceilalți
 devine invidioși, sau o parte din familie, nu știu, devine
 invidioasă pe reușitele tale, asta se încheamă că le faci r
ău lor?
 Exclus niciodată.
 Ok, mersi.
 Niciodată nu ești responsabil de ceea ce simte o altă perso
ană în raport cu tine, cu obiectivele, cu imaginea ta, cu c
eea ce vrei să obții sau te face pe tine fericit.
 Punct.
 Dar poți să iei în calcul emoțiile și stările lor,
 resursele lor, emoțiunele sau momentele potrivite
 în care să le comuniți ceva important pentru tine,
 care pe tine te împlinește.
 Poate sunt momente care nu sunt importanți,
 nu sunt contextual potrivite, să zicem așa,
 să le zici fericirea ta.
 Nu, am înțeles perfect ce vrem să spui.
 Întrebarea de ecologie.
 La ce
 este nevoie să renunți
 ca să obțin ceea ce vreau să am, să fiu, să devin.
 La ce ai nevoie să renunți?
 Din prezent,
 ca să obțin ceea ce vreau să am, să fiu, s-o să devin în vi
itor.
 Și aici e o mică subtilitate.
 Pentru că uneori nu e vorba de la ce trebuie să renunți,
 ci de la cine trebuie să renunți.
 Corect? Mă apropie și de asta.
 Să rupem mic să supără.
 Stai un pic, ajung acolo.
 Dacă la această întrebare îți vine răspunsul
 legat de la ce sau la cine trebuie să renunți
 și apare senzații de pierdere sau de sacrificiu,
 e un feedback că nu e bine să renunți.
 Ci e nevoie să schimzi strategia
 ca acel ceva sau cineva să rămână în continuare lângă tine.
 Orice obiectiv te duci să atingi cu senzații de sacrificiu
 va fi autosabotat de tine înainte să îl atinge.
 Te vei răzbuna pentru costul pe care tu simți că îl plăteș
ti.
 De-aia nu merg curele de slăbire, pentru că trebuie
 transformate în stili de viață, nu în cure de slăbire.
 Când un obiectiv care e important pentru mine, e formulat
 corect, mă face să cresc, are sens pentru mine,
 mă pune să sacrific prezentul pentru viitor, e un obiectiv
 greșit formulat sau setat.
 Când zic sacrific, mă refer la senzație de pierdere emoț
ională, mare și intensă.
 Nu la reprioritizare.
 Că e posibil să zic, men, eu ca să devin cine vreau să am,
 să pot să o fer.
 E posibil să fie nevoie să sacrific în acest moment, în pre
zent,
 timpul la bere, weekendul la grătar, energia pe care o
 investesc în altă direcție.
 Bă, astea nu mai sunt sacrificii, astea sunt investiții și
 sunt reprioritizări. Are sens?
 Dar dacă e nevoie să renunț la timp cu familia, cu soția
 sau cu soțul cu copiii,
 ca să mi-a tingut un obiectiv, obiectivul ăla va fi sabotat
 la un moment dat.
 Cunosc pe cineva care a ajuns la punctul în care putea să-ș
i dubleze cifra de afaceri într-o firmă,
 ca ulterior să-și bagi de firmă în pământ fără să știi în
 mod inconstient.
 Și când a investigat și a aflat psihoterapiutic de ce și
 avea abilități, experiență, resurți, a avea tot.
 S-a dus să afle ce, spune-le mă, astea s-a întâmplat. Chiar
 a pe drumul bun.
 A ieșit la iveală faptul că el percepea ca fiind un cost
 prea mare timpul de partea de familia lui pentru faptul că
 a ajuns, zice, firmă la culmile înalte.
 Și a băgat firmă în pământ ca să crește timpul înapoi cu
 familia.
 Mare sens?
 Poftim?
 Da, dar l-a făcut pe unul inconstient, adică nu și-a dat se
ama că îl costă prea mult obiectivul.
 și el când a băgat firmă în pământ, ce-a făcut? De fapt a f
ost să se răzbune pe sacrificiul inițial
 și să-și ia timpul înapoi cu familia, pentru că ne mai avem
 firmă, toatea mai mult cu familia.
 Are sens?
 Fiți atenți la senzațiile de sacrificiul pe care le-a simți
ți pe calea către obiectivele voastre.
 Dacă senzațiile de sacrificiul există și este prea mare,
 inacceptabilă, când o conștientizezi,
 schimb strategia ca să menții sursa aceea pe care o
 consideri importantă pentru tine,
 Chiar dacă ține mai mult și durează mai mult până atinge ob
iectivul.
 Are sens?
 Corolarul. Și aici o să vă speriați.
 Calea către obiectivele tale e nevoie să fie una cât mai
 facilă și nedureroasă.
 Provocatoare, dar nedureroasă.
 Stimulantă, dar fără sacrifici.
 să-ți placă procesul, cu alte cuvinte,
 să te bucuri
 că încă nu ți-l ai atins,
 pentru că uite ce aventură este să trăiești și să-ți atinge
 obiectivul.
 Dar să nu fie pericol de moarte,
 decât dacă accepti asta.
 Și pentru tine este irrelevantă sau este relevantă și, mă
 rog, ok?
 Dacă pentru tine, la propod de obiectivul tău,
 faptul că ai putea să mori într-o acrobație,
 faci acel obiectiv din orice punct de vedere acceptabil,
 nu sunt eu în măsura să-ți zic să nu-l faci.
 Dar să putea să fii în cost prea mare, pe care încă nu l-ai
 pus sub lupă.
 Nu vreau să intervin.
 Pot să te întreb dacă ar fi, de exemplu, să pui riscul de a
 muri,
 care poate să se întâmple într-un episod de pilotaj acrob
atic.
 În raport cu toate momentele pe care încă nu l-ai trăit cu
 soția sau copiii tăi, ar mai fi relevan riscul?
 Perfect. Riskul ăsta de rămâne e mobilizat.
 Mai este acceptabil în raport cu toate momentele pe care în
că nu l-ai trăit cu soția copiii sau familia ta?
 Se zizați cum se schimbă perspectiva?
 Întotdeauna, când vorbim de un risc sau un cost, puneți-l
 în perspectivă cu ceva, comparați-l cu ceva.
 Că mulți oameni zic, da, nu-mi frică să mor.
 Iar gândește-te un pic la toți brăbațiii miștoți pe care în
că nu-i întâlnit și mai 40 de ani de viață, lejer, sexual
 activă.
 Cam regreț un pic.
 Ia-mi uțește cu câteva 40 și 50, nu știu cât de fiezi, câte
 sute de gorgazme pierzi pentru că nu-ți e frică de moarte.
 Bă, eu glumesc, dar e pertinent un pic și atunci nu te mai
 juci cu viața ta așa ca și cum.
 Eee, mi-l mai frica de moarte.
 Râdeți, dar știți că ceva acolo e real.
 Doar e încă tabu subiectul ăsta în căușorul vostru și de ea
 vă provoc.
 Am mai vorbit despre asta. Am mai vorbit despre asta.
 La vârsta ei, câți ani le?
 își face rolul perfect. La vârsta de 7 ani are voie de la
 natură să nu-i peste de obiectivele tale, pentru că toată
 viața ta e despre ea.
 Are voie.
 E așa cordonul, îl dai după urechi și îți vezi de viață.
 Nu mă provocam, Maria, te rog!
 Bun!
 Revin, revin, revin, revin.
 Băi, are sens perspectiva la riscuri pe care vi le asumați?
 Întrebări de ecologie.
 Ținăți-vă bine.
 Cu ce costuri mențin situația actuală?
 Îmi place oftatul ăsta.
 Cu ce costuri mențin situația actuală?
 pentru că foarte mulți dintre noi spuneam, ba, nu sunt preg
ătit încă de schimbare.
 Nu sunt pregătit încă să fac asta pentru mine, nu sunt preg
ătit încă să încep,
 nu sunt pregătit sau pregătită să înfrund orice.
 Dar nu ne punem întrebarea cu ce costuri.
 Ia punăți-vă întrebarea și răspundeți-vă voi, vouă,
 cu ce costuri mențineți o situație în viața voastră care vă
 deranjează, vă enervează, vă consumă,
 dar totuși încă nu faceți pas să o schimbați.
 Și costurile alea, atenție, vă ofer altă perspectivă, nu le
 veți plăti voi.
 Le veți plăti cei care veți fi mâine sau păimile.
 Cu alte cuvinte, trăiți din banda celui care veți deveni.
 Țineam o șodință de coaching acum câteva zile cu un puști.
 Puşti, că e bărbat, trăiaște pe salariul lui, dar are 21 de
 ani, dar e extrem de matur.
 și a insistat foarte mult să lucreze cu mine. Eu am pus fil
tre de genul preț mare, lisa de așteptare,
 n-am timp, îți dau alții mai ieftini și mai buni. N-a vrut
 asta, cu minte, pe list de așteptare până când.
 Și a zis, ok, dar cum e atât de motivaj și am zis, exact,
 că e atât de motivaj și a asumat prețul extrem de mare și
 super asumat și deschis, hai să lucram.
 Și mi-a dat niște... În fine, am ajuns la niște subiecte
 sensibile, a doua sau a treia ședință, a doua ședință.
 Și spune, am niște comportamente abuzive față de mine.
 Și zic, ok, hai să le auzim.
 Alcol, abuz de droguri, dulciuri și N, comportamentea genul
ui.
 Zic, ok, înțeleg, nu mă surprinai cum să ne vei cum să mă
 surprinzi.
 L-am întrebat cam ce ia constant, mi-a zis.
 Și zic, ok, dar cum te fac asta să te simți?
 Și începe să-mi descriă cum îl fac să se simți.
 Zic, ok. Și omul credea că l-aprob.
 Și zic, era să-i dau numele.
 dar nu că nu e în sală, nu aude și nici nu e în sală.
 Client privat, 100% nu are traducere cu cursurile.
 Și zic, auzi, dar ești conștient pe baza educației tale că
 toate aceste comportamente vin cu un cost la un moment dat,
 nu acum că ai 21 de ani? Și ce da, știu.
 Și ești conștient că tu în momentul ăsta nu simți pierdere
 pentru că nu pătești tu costul.
 Și a făcut ochii mari. Și cum? La ce te referi?
 Păi tu îți iei beneficiile acestei comportamenti.
 Adică, tu îți iei tripul, tu îți iei, cum să zic eu, viața
 trăită,
 tu îți iei distracția, tu îți iei momentele, amintirile.
 Bă, dar astea vin gratis?
 Și zice, nu, antecipezi niște costuri. Și ce ne plătești?
 Și stămă un pic să gândește, și zice, nu știu.
 Zic, cam ce speranță de viață crezi tu că ai?
 Și zice, nu știu, vreo 60-65-75 aș vrea eu o face.
 Zic, ok, dacă menții ritmul ăsta la acestor comportamente
 probabilistic, omul la NIT, probabilistic, ajungi la 65 săn
ătos fără probleme.
 Și i-au picat fața la propriu. Zbang, că e foarte prespicat
.
 Și zice, nu, probabil că la un 35-40 începe problemele dacă
 nu mai de vreme. Și zic, ok, atunci au început și costurile
.
 Și a făcut șoc. Și spune, da.
 Și zic, fii atent, nu tu plătești costurile, ci tu, cel
 care vei fi,
 la 30-35 sau mai devreme plătești costurile celui care ai f
ost.
 Și zice, ah, ah, nu m-am gândit niciodată la asta.
 Ba are sens?
 Cu ce costuri mențin situația actuală? Am întrebat și pe el
.
 Și când și-a răspuns,
 l-am întrebat, merită?
 Și a zis, nu.
 Și-a început să schimbe, și-a schimbat niște lucruri.
 Am făcut fice-rfeiță... da, bravo.
 Anticipați viitorul plătit cu remușcări regrete.
 Vinovăție, poate.
 Rușine, frustrare.
 și poate chiar problema de sănătate, dacă-i cazul
 contextual, nu știu,
 de către cel care veți fi voi, pentru că azi n-ați schimba
 nimic.
 Și puneți-vă întrebarea, dacă vreți, la nivel mai concret
 și mai elogvent,
 comportamentul, acțiunile și deciziile mele, azi,
 sunt niște investiții sau niște facturi de plătit pentru
 cel care voi fi.
 Și fii atent ce-ți trimiti tuții în viitor.
 Facturi de plătit
 sau investiții de care te vei bucura atunci pentru că azi
 ai făcut un comportament, ai înfrundat,
 ai devenit, ai acceptat, ai vindecat.
 Și abia atunci ești în postura în care să spui, da, ale con
știent.
 și nu mai sunt pe pilot automat.
 V-am luat prea tare?
 După masă?
 Îmi pare rău.
 Ne place, place, place.
 Fără număr...
 Bun. Mai departe.
 Banu! Schimbăm.
 Doi câte doi?
 Ba, fuck.
 Tot eu?
 Te rog?
 Dacă îi afectează pe alții, rescris strategia obiectivului.
 Nu? Atenție!
 Atenție! Când zice... Mai ziumată, numele?
 Mihaela.
 Zice că vreau să plec de la un job
 și afectează pe celălalt faptul că eu plec de la un job.
 În momentul în care tu sacrifici friditorul și prezentul tă
u
 pentru că nu vrei să fii sincer, până la urmă, sinceră cu
 alții, tot nu este ecologic.
 Pentru mine, da.
 Evident.
 Și atunci, ce aș face în locul tău, ar fi să-mi anunț inten
ția că urmează să plec
 cu suficient de mult timp până-ainte în care cel care este
 în acel business
 să aibă timp și resurse să mă înlocuiască și să nu fie
 responsabilitatea mea să fac asta.
 Nu aș face o depozită pe alta, nu se face.
 Dar cu 3 luni înainte, 6, dacă vreau să...
 Nu-i afecta pe altcineva decizia mea, dar nu se o faca asa
 dureros.
 Asta-ti spun. A fost un exemplu.
 Foua deschis, asumat, anuntat, si abia dupa aia ei decizia,
 dar nu de pe secunda pe alta.
 Ok?
 Mersi.
 Doi cate doi, cu un moment ideal cu care n-ati mai lucrat
 pana acum, o sa va zic asta constant,
 desi cred ca e cam grecu, deja avati amestecat un pic.
 Puneți-vă unul celuilalt întrebările de ecologie pe unul
 din obiectivele importante pentru...
 Muzica deasupra...
