 Cum sunteți?
 Nerebdători.
 Nerebdători, ok.
 Acum că v-ați liniștit și Fomica, apreciez răbdarea și vă
 mulțumesc pentru asta.
 Logic, că vă ieșiți cu ce? Cât să...
 Ca să nu mai fie s-o înschimbăți locul.
 Dar nu, că vă mulțumesc pentru asta.
 Ca să nu-ți mai fie s-o, îți schimbăți locul.
 Dar nu glumesc.
 Schimbați-vă locul cei care vor cărura vă aia s-o.
 Nu o să vă mai fac ca la Practition, să vă ridic eu și așa
 mai departe.
 Că vreau să fie la latitudinea voastră și la alegerea voast
ră,
 în libertate alegerii voastre,
 opțiunea să exerzați rigiditatea.
 Nu vreau să oblig eu să faceți altfel.
 Cum?
 Nu, nu. Este libertatea voastră să rămâneți rigidiți.
 Nu am cum să vă critic pentru ceva ce poți să alegi ca să
 ajungi să-ți renforsezi programele care te ține fericit.
 Nu am zero miză, nu pot să fac eu.
 La Master vreau să exercizați libertatea de a menține ceea
 ce nu funcționează.
 La Practitioner vă provoc eu să schimbați ca să vedeți că
 aveți alternative.
 La Master doar vă subligneze opțiunile
 și mai departe doar cei care-or chiar cu adevărat le strigă
 în cască
 schimbarea direcția și potențialul pe care pot să-l trăiasc
ă în viața lor ca împlinire pe termen lung
 vor alege disconfortul de a face mici schimbări pe termen
 scurt.
 Dar nu vreau să fie obligați, nu știu dacă are sens.
 Ajunc la voi, mă bucur.
 Eu doar vor... la modul chiar serios, de aia la Master nu v
ă zic eu faceți asta acum,
 de aia nu mai fac asta.
 Când mă întrebă cineva la modul 1, cred că nu ne pui să ne
 schimbăm locurile, nu.
 Acum la modul cel mai sosit vorbesc.
 Eu nu mai insist la master intenționat cu anumite comport
amente sau schimbări deloc sau de orice,
 pentru că vreau doar să...
 Cum să zic eu?
 Nu vreau să faceți ceva pentru că vă zic eu.
 Vreau să faceți ceva pentru că alegeți voi pentru că ați în
țeles că e în făvoarea voastră.
 Are sens diferență.
 Adică eu chiar nu glumesc când am spus că nu insist.
 Cum vi s-a parut exercitiu cu Draga de Gabriel?
 Acum ca putem sa vorbim pe larg si nu putem sa nu ne mai
 grabim.
 Complex.
 Cine a recunoscut pana, ma rog, una, doua, cat ori fi fost
 acolo,
 concepte de practitioner.
 Cine a sesizat? Cine vrea sa-mi spune ce a sesizat ca am
 folosit?
 Chris, ai vorbit pana acum si pentru mine, hai sa-i provoc
am si cu altii.
 Nu ca nu zici bine, zici bine, dar vreau sa lasam spate si
 alaturi.
 Te rog.
 Mulțumesc, asociere, disociere, altcineva?
 Fără microfon.
 Linea timpului, transa.
 Ce am mai folosit?
 Detașarea.
 Disocierea, bravo. Ce?
 Cum?
 Poziția corporală.
 N-am influențat-o, eu.
 A fost o consecință, nu i-am zis schimbăți...
 Poziții perceptuale, bravo.
 Ancorarea, bravo.
 Recadrarea, bravo.
 Future pacing.
 Așteptam să ziceți asta, bravo.
 Cum?
 Zic că nu e problema.
 Slate of mouth, cine știe conceatul de slate of mouth?
 Câtii dintre voi la țău zic că l-am folosit?
 Ok?
 Slate of mouth o să-l face mâine, începând de mâine,
 mâine și domenica.
 Slate of mouth este limba simnotică avansată.
 Adică este ceea ce spui când n-ai timp să-ți bați capul
 și nu vrei să consumi energie,
 dar vrei să influențezi o convingere a cuiva.
 Nu înseamnă că o schimb garantat,
 dar o afectează mult.
 Și Slate of Mouth este ceea ce face Tony Robbins pe scenă.
 Deci felul în care răspunde Tony Robbins,
 și nu numai, dar ele cel mai cunoscut,
 la diverse provocări sau convingere ale unor oameni
 când face el vestitele interventions,
 e, de fapt, Slate of Mouth.
 De asta le face... vezi fluturași în jurul capului lor,
 deși ei s-au ridicat-o la microfonul și nu știe ce-a lovit.
 Pentru că printr-o replică dată într-un mod anume veți învă
ța asta de mâine încolo,
 poți să influențezi o convingere a unui om,
 dacă vrea să o schimbe aici, în mai multe condiții,
 dar una este să fie dispus să schimbe,
 că dacă el, sub nicio formă, nu vrea să schimbe,
 poți să-i faci mătănii.
 Nu ai ce să-i faci. Are sens?
 Ca orice schimbare din viața noastră.
 Bun.
 De ce v-am spus să îmi spunești ce exerciții sau ce concept
e și tehnice ați observat că am făcut?
 pentru că vreau, încă o dată, să vă aduc aminte
 că eu nu inventez vreodată atunci
 și că nu crez cu orice fel de colegi sau înștiunițele mele
 individuale.
 Tot ce fac la nivel de...
 doar pentru că e experiență, nu pentru că vreun talent
 special,
 este să ascult ce îmi spune exploratorul meu.
 Eu așa am decis să folosesc metafora cu copiii,
 nu că e vreun exercițiu.
 Am auzit doar ce îl împlinește o vindecă, o încarcă și o
 face să se simte iubită.
 ceva din viața exploratorului meu.
 De asta am ales-o.
 De asta pentru că am ascultat.
 În afară de asta pentru că am ascultat,
 ce fac eu diferit de voi?
 Că am primit apreciere și vă mulțumesc pentru apreciere și
 aplauze, să zic așa,
 pentru cum lucrez cu voi
 în ședințe 1 la 1 sau în demo-urile cu voi.
 Dar de ce vreau să punctez asta?
 Este că nu fac nimic special în afară de ce v-am învățat pe
 voi,
 în afara de a uni niște concepte.
 Nu le-am inventat.
 Eu doar am luat Disociere, Asociere, Future Pacing, Transă,
 Ancoră,
 și între-adevăr am băgat un edițiu pe care o să vă explic
 și vă acum,
 dar rest, nu e...
 Ajunc la voi?
 Eu de-aia vin și vă punctez asta.
 Eu fac ce știți și voi să faceți, diferența că eu fac mai
 demult
 și o exercez mai des.
 Atât.
 Nu e...
 N-am scos-o din...
 Stai un pic, asculta-ma.
 Am experienta si amabilitate
 pentru ca fac asta mai demult
 si fac asta mai des.
 E logic sa am o dexteritate.
 Iadeea v-am spus vo' ce am facut.
 Si voi ati spus, ai facut aia, ai facut aia.
 Aia inseamna ca ai informatia.
 Da sau nu? Avand tu ai vazut ce am facut.
 Nu e ca si cum esti la practitioner.
 Și să pare magie ce face ăsta aici.
 E bun, cum trebuie, cum să fac?
 Nu, ei știi ce fac.
 Diferența este într-adea din nou,
 ascultare, experiență de când o fac,
 antrenament, că o fac des,
 și asumare de rol și de identitate, poate că da.
 Pentru că eu vreau să fac asta.
 Nu e ca și cum să obligați să fac asta,
 că altfel n-aș fi în fața voastră,
 ci vreau să fac asta, ca rol.
 Mă reprezintă, e despre mine, îmi place.
 Da, n-aș putea să mă duc să fac, nu știu, o altă meserie că
 trebuie,
 ca să-mi zici că mă blochează rolul, că nu mă văd eu făcând
 asta.
 Dar e foarte ușor la a porta la exercițiile de aici, din
 cadrul ăsta cel puțin,
 pentru că e suficient să vrei să sprijini.
 Vrei să sprijini pe cineva în spetă, să fii acolo pentru co
legul care lucrezi tu
 în mini ședințile de 1 la 1?
 Dacă răspunsul nu e da, nu prea e ce să caos pe aici.
 și nu prea cred că sunt oameni care să zică
 nu, frate, mă doare, dă-l în mort.
 Nu cred.
 Eu nu cred.
 Dacă răspunsul este, da, vreau să sprijin
 sau vreau să fiu aici pentru colegul meu în exercițul ăsta,
 atunci ai deja atitudinea potrivită
 și trebuie doar
 conceptele, pașii pe care eu mereu ți-i dau,
 răbdarea și relaxarea în fața oricărei mize.
 Până acum ți-a avut zeci de exerciții în care ați pus
 mama, e greu, n-am cum, e complicat, complex.
 Și după ce l-ai făcut, până noi nu știam că e așa ușor.
 Da sau nu?
 E lafele și cu acest exercițiu,
 care acest exercițiu se numește Meta-Eu.
 Meta-Eu.
 Așa cum am vorbit mai devreme,
 despre Meta-Gânduri, adică Meta-Cognițe.
 Meta-Convingeri,
 Convingeri despre Convingeri.
 Tot așa există în NLP.
 Sincer, nu știu dacă doar din ENLP, acum vreau să fac o
 disclaimer,
 nu știu de unde vine conceptul,
 istoric vorbind, habar nu am,
 nici nu mă interesează momentan,
 eu l-am întâlnit în ENLP la nivel de master,
 când eram cursant la fel ca voi,
 nu vreau să-mi asum vreun credit,
 că e al ENLP-ului, nu știu, de obicei când știu vă spun,
 ăsta e al Uola. Acuma nu știu.
 Doar știu că se numește Meta-Heu,
 și aici vreau să vă provoc pe voi un pic.
 ca să vă forțez un pic harta.
 Dacă metacognitia, vă ziceam că sunt gândurile despre gând
uri, da?
 Mă urmăriți?
 Dacă metaconvingerile sunt convingeri despre convingeri,
 are sens?
 Meta eu este mai tare.
 Eu despre eu. Are sens?
 Asta înseamnă prin definiție, dacă ar fi să mă iau după ce
 mi-ați spus voi,
 că undeva mai există un eu care crede și simte ceva despre
 eu.
 Dar stați un pic.
 Deci, atenție, undeva este un eu, altu, care e tot eu,
 dar care se uită, privește și simte ceva față de eu.
 Ăsta e meta-eu.
 Cu alte cuvinte, nu e clona ta, ești tot tu,
 dar este disocia de tine,
 ca să folosesc termenii în LP,
 psihologic disocia de tine,
 simte ceva despre tine,
 crede ceva despre tine
 si se uita la tine ca si cum tu te uiti la alta persoana.
 Si de ce e asta important?
 Ce va ziceam eu la metacognitie si la metaconvingere?
 Când apare o meta convingere despre convingere,
 convingerea inițială este influențată?
 Deci am o convingere, nu sunt bun, nu merit,
 banii-s răi, da?
 Și apare o convingere despre convingerea asta.
 Bă, convingerea asta e posibil să nu fie reală.
 A apărut o convingere despre convingerea asta?
 Ce-a pățit convingerea asta?
 S-a schimbat în funcție de
 Demeta Convingere. Mă urmăriți?
 Întrebare pentru voi.
 Dacă eu sunt eu
 și am un eu
 care crede, simte și
 gândește ceva despre eu,
 euul ăsta
 ce pățește în funcție
 de ce gândește, simte și crede ăsta l-altu?
 Îm?
 Este direct influențat
 cu alte cuvinte. Ținte bine.
 Stai un pic. Respiră. Nu ai microfon, respiră.
 Asta înseamnă, dacă ar fi să mergem până la capă cu deducti
ile voastre,
 că eu pun doar întrebări.
 Că felul în care tu te gândești, simți și acționezi uneori
 în cursul zilei
 este influențat de ce credești și simte un alt teu despre t
ine.
 BUM!
 N-am făcut-o eu, dracu m-a pus!
 Și dracu mă spuneam, hai că poți, hai că poți!
 Excellent!
 Nu, nu mă crede, mă crede!
 Eu am vreo 2, care-i fac echipă?
 Bun, revenim, revenim.
 Ajunge la voi conceptul.
 Repete ce ai zis.
 Deci, atentie.
 Dacă ar fi să fie adevărată deductiile voastre,
 că v-am pus întrebări, voi ați ați concluzi.
 Eu merg mai departe cu logica voastră.
 Dacă o convingere e afectată de o convingere despre ea,
 dacă un gând este afectat de alt gând despre gând.
 Ca exemplu.
 Ați pățit vreodată să fiți la balcon unei cădări inalte
 și să aveți un gând.
 Cum ar fi să pic de aici, de-așa, și să fac de-alea?
 Sau să sar sau să zborzi? Ați avut un gând de genul ăsta o
 dată?
 Și a venit un gând instantanem aproape care a spus,
 băi, ești prost?
 Sau ce cacat? A avut al doilea gând, da?
 Gândul inițial ce-a pățit?
 S-a dus dracului. Tu te-ai murți, ești prost la cam.
 Asta înseamnă metacogniție.
 Când n-ai metacognitie și îți crezi toate prostiglie de g
ânduri,
 o duci în atac de panică, anxietate, nasoale, insomnii.
 Ăsta-i primul... Atenție, nu glumesc!
 Oamenii care au atacuri de panică, atacuri de anxietate,
 insomnii, crize de jeruzie,
 sau de furie sau whatever the fuck,
 au aceste experiențe
 pentru că lor nu le apare imediat un gând care să le zică,
 taci-mi... mă dacă ești prost...
 că nu apare gândul ăla, nu apare.
 Și atunci îi iau în serios primul gând.
 bă, are sens? Nu glumesc.
 Când ai un gând secundar care spune
 bă, n-are cum să fie așa
 sau hai mai lasă-mă că exagerezi
 sau hai că nu, că ar fi culmea sau...
 Deci, un al doilea gând
 ăsta devine principal
 și se poartă de nebun.
 Dar fiți atenți.
 La fel e și când ai metaeul
 care e mai puternic,
 mai impactant,
 cu mai mare putere de influențare
 asupra ta, pentru că ăsta se comportă ca o persoană
 față de tine în suțe.
 Întrebare pentru voi.
 Ai sta într-o încăpere
 cu o persoană, o încăpere, cu o persoană,
 care permanent îți spune, se uită la tine și simte despre t
ine că ești incompetent, inapt, greșit,
 inadmirabil, deniertat, vinovat, slab și nu meriți.
 ai sta permanent, și-ți repet asta permanent.
 Ai sta cu această persoană într-o încăpere?
 Și atunci de ce stai cu el în suflet și în minte?
 Pentru că ăsta e meta-eu.
 Vocilele pe care le auzim mai uneori,
 nu ai cum, nu poți, o să doară, o să usture, nu meriți,
 mai așteaptă, teriști, las că vezi tu.
 Le-ați avut vreodată prin dedicare de mână,
 nu vreau să știu conținutul, doar dacă ați pățit.
 Mulțumesc, mâna jos.
 Asta e dovada conceptului de meta-eu.
 Ai un eu interior care crede, simte și vorbește într-un fel
 cu eu-ul tău de zi cu zi, cel care stă pe scaun.
 Imediat, stai un pic ready.
 Binevenit!
 Psihologic avem, toți avem.
 Însă fiți atenți magie.
 ca sa vezi de ce unor e bine sa...
 ...ignori primul gand.
 Ca ridici mana.
 Si zici direct...
 Eu-ul asta care priveste eu-ul meu de zi cu zi,
 daca se pastreaza logica,
 n-are si el un eu?
 Si exista meta,
 meta,
 eu,
 fata de eu.
 Care cum?
 TAS-ul dracu'.
 Ce te-a pus dracu? Nu, tasu!
 Excelent!
 Dar acum revenind la fara mișto.
 Deci există eu,
 meta eu, care să uită la eu,
 meta meta eu, care să uită la meta eu, care să uită la eu.
 Și acum, dați-le, vă rug alea.
 Dați un pic, stați, respirați.
 Bravă, stai un pic.
 O să primiți acum o bănducă.
 de la
 Bun.
 Și acum fiți atenți.
 V-am zis că modul ăsta e diferit. Schimbăm vitezele.
 Ce? Da, dăm și mie una, da.
 Îți mulțumesc.
 Nu, în sensul că din modul ăsta schimbăm vitezele și...
 Creștem un pic intensitatea, ca să zic așa. Bun.
 Crește un pic intensitatea, ca să zic așa.
 Există o figură geometrică în matematică, fizică, triangula
ție, nu știu cum să-i zic sursa, în univers.
 Recunoscută de matematicieni, ingineri și... Am inventat-o
 eu?
 Ea există deja, o puteți documenta.
 Dar nu fura start-ul la ora.
 Care, atenție, este o figură geometrică care nu are
 interior sau exterior?
 Nu are fizic, atenție ce am zis,
 figură geometrică recunoscută acceptată global și universal
,
 că nu are interior sau exterior.
 Acea figură geometrică se numește Banda Lumobius.
 Banda Lumobius.
 Și ca să vă exemplific, o să vă rog să luați această cezgul
eraș
 și o să vă rog să îndoiți în modul în care vă arăt eu.
 Deci luați banda asta, capătul care vreți voi,
 o îndoiți un pic, așa,
 după care îl unești.
 Și ajunge așa.
 Da? Deci întorci unul din capete și îl unești.
 Uite-te la ce ai în mână, ar trebui să țeasă ceva de genul
 ăsta.
 Sau așa, sau așa. Uitați-vă la mine.
 Da?
 Începe aici, să vă spunem că este exteriorul?
 Da, este exteriorul, da?
 A ajuns la interior?
 A ajuns la exterior?
 Bandalo Mobius este singura forma geometrică din Univers,
 care arată, dovedește și explică că nu există interior sau
 exterior.
 Și atenție că metafora e alta.
 Exteriorul nostru este creat de ce interiorul nostru?
 BUM!
 Exteriorul nostru
 este creat de ce este în interiorul nostru.
 La fel ca banda lui Mobius, este psihologia noastră.
 Și anume, nu există un punct finit
 psihologic vorbesc, atenție, nu fizic.
 Și fizic putem vorbi de fizică cuantică și spațiul.
 V-am mai zis, uitați-vă la...
 Nu vreau să schimb subiectul, de fapt, lăsați-vă.
 din punctele cuantic,
 am auzit o teorie la un moment dat,
 nu pot să vă garantez că e adevărată sau nu,
 nu sunt expert în fizică cuantică,
 dar mi-a plăcut foarte mult,
 atunci când am auzit, a făcut sens.
 Care zice așa,
 dacă ar fi să scoatem absolut tot ce este spațiu
 de pe globul pământesc,
 atenție, spațiu,
 spațiu, de nu nimic,
 de la nivel de atom,
 și să păstrăm doar ce este solid
 cu adevărat solid, conform legilor solidului.
 Toată lumea noastră ar încăpea într-un cub de zahăr.
 Nu știu cine dracu' a zis, eu știu metafora.
 Nu-mi strica momentul.
 De ce vă zic asta?
 Pentru că după fizica cuantică și cei care studiază sau înț
eleg,
 poate să o explicem mai bine. Eu nu.
 Eu am rămas doar cu concluzie și cu metaforile.
 Nu există interior sau exterior.
 Există spațiu și energie.
 Asta răporta la exteriorul nostru.
 Dar nu-i domeniul meu de activitate.
 Pot să înțeleg, pot să accept,
 pot să mă joc metaf cu ideile,
 nu e treaba mea.
 Eu mă duc pe interior.
 Interiorul nostru, la nivel de psihologie,
 este ca banda lui Mobius,
 care
 nu are început sau final.
 Nu are.
 Începe la exterior,
 se duce și ajunge la un moment dat în interior.
 Metafora fiind
 tot ce ai în viața ta,
 la exteriorul tău,
 rezultatele tale,
 familia ta,
 banii, titlul,
 Sunt un rezultat al interiorului Tău.
 Nu karma.
 Bineînțeles, putem vorbi de alte paradigme.
 N-am nimic împotriva.
 Eu îmi iau în considerare.
 Le cred pe multe dintre ele, le dați alte paradigme.
 Nu Iisus drăguțul, nu Dumnezeu, nu Buddha,
 de nezor, nu Buddha, pe interiorul nostru.
 Zice aici foarte bine, pe cine mai dam vina?
 Dar e ca s-o faci!
 Dragilor, meta-eul este primul cel mai mare sustinator
 sau sabotura al tău.
 Pentru că literalmente ești TU.
 De asta nu mergi să schimbii exteriorul vieții tale doar
 prin voință.
 De asta, uneori ori cât de mult ai lupta cu exteriorul, pân
ă nu faci o modificare la interior, nu se schimbă.
 În schimb, ati zisat că poate după un exercițiu foarte
 intens, poate după o revelație, conștientizare, poate după
 proces terapeuticul terapeutul vostru, poate...
 I don't know.
 Nu. Faci un click.
 Înțelegi ceva.
 Ți să schimbă o percepție, să schimbă o convingere,
 să schimbă o emoție, să o eliberezi, o integrezi, o vizi.
 Cumva fără efort și fără intenție să schimbă ceva la
 exteriorul vostru?
 Sau pleacă oameni din jurul vostru, sau vin oamenii din jur
ul vostru,
 sau te sună cineva pentru o oportunitate?
 Deci, tu ai renunțat la obiectiv. Ați pățit asta?
 Ăsta este motivul.
 una din cele mai subtile, ci eficiente forme și moduri de a
 crea schimbări în viața noastră
 este să lucrăm între ghilimele cu metaeuul nostru.
 Adică să te întrebi cât mai des și să exercizi poziția
 perceptuală al lui metaeu
 observând la început ce vede, ce crede și ce simte eul tău
 despre tine.
 Imediat.
 și îți garantez că atât timp cât în interiorul tău este un
 eul al tău,
 e doar al tău,
 care simte despre tine ceva negativ, limitativ, neadmirativ
 ca să fim elegant,
 tu, eul în viața ta reală, să zic așa, în asta conștientă
 pe care credem noi că e realitatea,
 Nu vei fi fericit împlâniți cu sens, cât timp ala din spate
le tău spune,
 UUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUH
UHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUH
UHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUHUH
UHUHUHU
 O neu. Are sens? Logic?
 În schimb, când ai în spate un susținator, un admirator, un
 iertător, un sprijin,
 Tu, în viața ta, te vei simți încurajat, cam, susținut, în
crezător și neanxios.
 Are sens?
 Frumusețea este că de multe ori, și asta ține, am testat cu
 Gabriela,
 uneori meta-eu-ul nostru are la rândul lui un meta-meta-eu
 mai rău și mai rănit.
 Și atunci nu lucrezi cu meta-eul.
 Cu cine lucrezi?
 Cu meta-meta-eu.
 Începe să facă sens.
 E matematică, nu e.
 Dacă tu faci un pas în spatele tău,
 în viața ta curentă,
 și te duci în meta-eu,
 e atât de simplu, pas în spate.
 Atât.
 Sau nici măcar nu faci un pas în spate,
 îți îi imaginezi tu pe tine în fața ta.
 E tot meta-eu.
 Și...
 Și tu simți despre tine ceva pozitiv, înseamnă că meta-eul
 tău
 e coordonat, simțit, aliniat cu tine.
 Nu o să fie așa mereu.
 Pentru că aici o să mai punem un pic niște bigudiuri.
 Asta e banda lumobius.
 interiorul
 care
 stai să schimb culoarea
 VDMAR profa mea de mate
 a ieșit, da, din interior
 exterior
 exterior, da?
 exterior
 exterior
 exterior
 exterior încă, și aici l-am adăcut conform
 ce aveți voi în mână, când ați fost sucit, aia cum se duce?
 Interior nu.
 Interior, interior, interior, interior, interior.
 Și după aia, conform din nou, figurii pe care ați avut-o în
 mână,
 ajunge la un moment dat în...
 Are sens? Asta ați ținut voi în mână.
 Fiți atenți.
 Aici mi-a bigudificat mie, cred că n-am înțeles,
 Și nu am crezut prima oară.
 Noi nu numai că avem un meta-e interior,
 ci putem fi meta-eul altor oameni.
 BUM!
 Mă!
 Deja a luat-o cu...
 Lăsați-o un pic, lăsați-o un pic.
 Fintă că, atenție, atenție, atenție!
 Tu, ăsta e interiorul, da?
 Și aici am zis că este...
 Exteriorul, da?
 Tu pentru alti oameni ce esti?
 Exterior.
 Cum?
 Lasă, da, o glindă de ce am întors, de acord.
 Dar dacă tu din exterior,
 în mod intenționat,
 alegi
 să privești o persoană
 pozitiv,
 cu iertare, compasiune,
 înțelegere, fără să-i zici nimic.
 Încurajare,
 încredere în resursele și potențialul ei,
 răbdare,
 o perioadă.
 Că uneori e suficient un moment,
 într-un moment semnificativ cu miză,
 e suficient în momentul ăla să aibă resursa asta din partea
 ta.
 Uneori.
 Altea ori e nevoie de o perioadă.
 Tu, oferind din exterior,
 mă urmăriți,
 unde vor ajunge acele
 interiorul lui.
 Ajungând în interiorul lui,
 cine le mai primește?
 Metaieul lui.
 Când le primește el în metaieul lui,
 unde se duc? În exteri.
 Începe să facă sens.
 Și cine o să le primească?
 Ulterior, cine o să le primească?
 Tu sau sistemul din care faci asta amândoi parte?
 Bum!
 Nu au ce spui că n-ai microfon, dar sună interesant data vi
itoare, îți promit.
 Nu mai vorbiți fără microfon. Stai un pic, Iza, stai un pic
.
 Ceona?
 Noa definiția karmei.
 Bine. Aveți voi nevoie de karma obligatoriu? Bine.
 Eu cred în acțiuni și în consecință, neapărat în karma ca
 vieți, dar eu paratic mă interesant.
 chiar o studiez.
 Vreau sa mai zic ceva,
 si apoi o luam intrebare.
 Unde si in ce sistem
 pe care voi puteti sa-l numiti,
 sunteti cel mai des
 influenat de exteriorul vostru,
 psihologic,
 si voi sunteti exteriorul
 altar persoane pe care
 e influenat in familie
 și în relațiile de cuplu.
 Asta înseamnă că poți să ajunge
 să-ți influențezi familia,
 sistemul din care faci parte,
 colegial, prietenesc, amical, camaraderesc,
 sau relația de cuplu
 acționând în mod intenționat
 ca metajeul altor persoane.
 Asta e puterea de influențare reală pe care o avem.
 Modul în care tu privești alți oameni,
 atenție, în mod autentic,
 nu mă disperi și îmi vine să spor ochii
 și eu în capă meu zic, te privesc cu calm, f***-ă zi,
 cu mărții, cu calm, cu compasină, te ierbă,
 nu funcționează așa,
 ci real e nevoie să ai tu puterea
 să accesezi în interiorul tău, real.
 un unghi din care să-l privești pe celălalt
 într-un mod, atenție, în care ai vrea să fii și tu privit
 de interiorul tău.
 La mine, persoana asta e cea mai ușoră cale ca să pot să j
oc rolul de metaiou
 al altor persoane intenționat.
 Împun întrebare dacă aș fi în locul lui sau ei,
 într-un moment anume,
 că e vulnerabilitate sau că e criza de furie.
 cum aș vrea eu să fiu privit
 sau să se simtă cineva în raport cu mine,
 să simtă despre mine.
 Și mă duc în punctul ăla asociat
 și de cele mai multuri, nu mereu, nu imediat,
 comportamentul celuilalt aproape se schimbă instantaneu.
 Pentru că suntem conectați
 și pentru că nu există interior sau exterior.
 Dacă eu la interior, simt, privesc, gândesc despre tine,
 care pare că ești la exteriorul meu,
 dar e automat să mă arăta bandana la Mobius.
 Dacă eu accesez vă stare la interiorul meu,
 unde mai este starea aia,
 Quantică automat instant, la exteriorul tine.
 Și ține doar de o decizie, și ține sigur și de resurse,
 să am și să pot,
 Dar asta presupune să-mi fac eu munca mea personală, că vre
au eu pentru mine.
 Și dacă vreau eu, nu-i obligatoriu.
 Să aleg să mă comport ca metajeul altor persoane.
 Asta fac mentori.
 De asta mentoratul funcționează atât de bine,
 pentru că mentorul acționează ca un metaje al tău,
 văzând în tine ceea ce tu nu vezi încă.
 Aresens.
 De aceea ne simtim incurajați
 și susținiți doar de privirea unei persoane,
 pentru că ala, persoana aia,
 bărba femeie,
 vede în tine ceea ce tu nu vezi încă,
 doar pentru că el este în pozitie psihologică de metăiu.
 Cum vi se pare?
 BUM!
 Merg mai departe.
 Ce e umbra pentru noi?
 E unul din meteoile noastre.
 Tras dracu' tas!
 Imediat, câți, gata, la tine vini.
 Umbra este unul din meteoile noastre
 și de cele mai multe ori, umbra simte iubire față de noi.
 Apreciere, iubire, entuziaz, acceptare necondiționată.
 decondiționată, doar că atunci când suntem deconectați de e
a și nu știm că avem așa ceva și nu am făcut modul unul de
 master, noi obiciuim prin critică, prin rușine, prin reproș
, prin agresivitatea interioară și atunci umbra noastră,
 meta-eul nostru, ajunge să simtă față de noi frică în ciuda
 iubirii pe care ne opartă.
 și se ascunde și mai mult în subconștientul nostru,
 și iese la suprafață, când suntem extenuați, rupti în gură,
 rupti de foame,
 terminati psihic și iese balaurul.
 Și nu știi de unde vine.
 Și zici, bă, ce a fost capul meu?
 Nu eu, m-a posedat.
 Nu, nu.
 Meta eul tău, pe care l-ai bićuit zeci de ani,
 a zis, ok, nu mă mai ții sugrumat, hai că ies eu acum.
 Începe să facă sens.
 Dar revenim la meta eu.
 Zic asta și luăm întrebări cresc.
 În relațiile de cuplu, noi suntem meta eu, unul pentru celă
lalt.
 Vrei să-ți influențiezi relațiile de cuplu?
 Privește-l pe celălalt,
 așa cum mai vrea tu să fi privit din interiorul tău,
 pe de o parte,
 pe de altă parte,
 Privește-l pe celălalt așa cum are nevoie să fie privit el
 din interiorul lui.
 Oriuna, ori altă. Care vrei tu și care te ajută.
 Cu cât mai mult și mai constant tu poți să
 fi meta-eul altor persoane în relație de cuplu al partener
ului, al partenerei,
 cu atât mai mult celălalt va primi resurse în interior, din
 exterior,
 și va crește vindeca transforma, percepe diferit viața de z
i cu zi,
 astfel încât va ajunge să facă schimbări în interiorul lui,
 pentru că vine din exteriorul lui, tu vii din exteriorul
 lui,
 el face schimbări în interiorul lui,
 convingere, vindecare, whatever, revelații,
 ajunge să se comporte diferit, la un moment dat, un punct
 în relație cu tine,
 tu fiind în exteriorul lui, da?
 și tu ajungi să simți beneficile și resursele în interiorul
 tău.
 Bum!
 Cum vi se pare asta? Avem la rând imediat.
 Și noi nu vrem să facem asta.
 Că de ce eu? Că de ce numai eu?
 Că de ce eu întotdeauna? De ce?
 Pentru că ești primul care și-a dat seama din ești de chest
ii. Punct.
 Nasol.
 Aie, pare rău, ai tras paie scurtă.
 Însă... Dar mai este asta, cred că în tabără sau undeva am
 zis.
 Întotdeauna într-o relație cuplu va fi unul, întotdeauna.
 Și da-mi parere o să spun, s-ar putea să fie pe viața acela
și,
 care se trezește primul.
 Nu e mai cumot, nu e superior cu nimic,
 doar ar aconștientiza ceva înaintea celuilalt,
 nu îl face superior cu nimic, îl face în schimb responsabil
.
 de a decide conștient cum să influențeze acea relație de cu
plu,
 dacă vrea, nu e obligație.
 Nu este obligație.
 Dacă vrea în schimb să facă asta într-un mod conștient,
 va ajunge foarte probabil, nu mereu fără garanție,
 nu există așa ceva,
 să-și influențeze propria relație de cuplu prin felul în
 care să raportează la celălalt,
 ca metajeul al lui.
 A, e ok, uneori să n-ai energie, să n-ai resurse, să te sat
uri, e ok.
 Pentru că tu, la rândul tău, în interiorul tău, ai meta-eul
 tău care să uită la tine cu...
 Și la un moment dat te golești și tu.
 Și atunci, dacă tu lucrezi pe meta-eul tău care să uită la
 tine,
 și tu te uiți la el, ia, partenerul tău,
 Cum influențez dacă tu ai resurse sau nu ca să o oferi?
 V-am pierdut?
 Deci, tu ai meta-eul tău, care se uită la tine eul tău,
 dar tu eul tău ești meta-eul pentru partenerul tău.
 Și tu, la un moment dat, n-ai.
 Că n-ai, că nu poți, că ești obosit cu whatever.
 Unde intervii?
 Meta-eul tău.
 Da, Cris, aveai o întrebare.
 Tați că luăm întrebări.
 Oh, calmați-vă.
 Mâna sus.
 E un pic prea cald, nu vi se pare?
 Mă bucur că stați de acord.
 Dă un pic taiede-ne de la dreacu'.
 Eu înțeleg atunci că avem o infinitate de metaeori.
 Mă mulțumesc. Întrebarea concret era ok. Care e diferența
 între vocea alterității și meta-eul?
 Între vocea?
 Alterității sau între alteritate? Între celălalt și meta-e
ul. Vocea alterității, ca să înțelegi de exemplu, e vocea...
 Eu nu au... Eu aud numai alterității. Nu înțeleg cu...
 Alterității.
 Alte?
 Vocea alterității.
 Altarii.
 Pare rău, dar vorbiți toți în același...
 Altarii.
 Altarii, da.
 Pare rău, ea mă e sârcind, acum că eu n-am nimic pe partea
 mea.
 O să faci la facultate, sigur.
 Mulțumesc!
 La mine îi apreciez...
 Hai, sigtird!
 A trecut chiar o aprecizi și eu, mă sigt!
 Altarii, ego, am înțeles.
 Altarii.
 Tăi vreți să vezi dacă știu o cuvântulă, recunoaște.
 Nu, am vrut să văd dacă pot să pun și cred, adică mintea me
a pot să pun egal între alteritate care înseamnă...
 Insișiți, să mă bată mama, de ce?
 Care înseamnă, asta zic, înseamnă de exemplu vocea mamei
 care te critică.
 Copilul, când începe să-și ruleze gândurile, după la 2 ani,
 dacă nu nu înșel,
 când își dă seama de sine, de eu, ok,
 la un moment dat începe să ruleze gânduri și contragânduri.
 Contragândurile mai este numită și vocea alterității.
 Adică, ce auzim? De la maică, sataică, su?
 Ai luat examenul? Ai o întrebare sau...
 Da, întrebarea ei, inclusiv această voce alterității,
 se constitue în metaeu. Categoric, da?
 Ne influențează metaeuul foarte mult,
 pentru că noi împărăm un punct anume în viața noastră
 și nu suntem conștienți că suntem diferiți de mama noastră.
 Exact.
 Și atunci, primul nostru meta eu,
 sau printre primele că nu am un instrument să verific,
 e doar o concluzie logică,
 este formată din vocea și mediul în care noi am trăit.
 Aia se cheamă alteritate, la asta mă refeream.
 Îți mulțumesc pentru educație.
 Poți să stai jos?
 Da, ai luat 10.
 Emilia, te rog.
 Deci, dacă e în spate, e despre gând.
 Nu, avem un gând conștient și un gând inconsțient.
 Nu înțeleg de unde vii.
 Tu vorbești de reprezentării...
 Nu, nu.
 Deci, de ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 Deci reprezentări mentale pot fi conștiente sau inconșt
iente,
 dar niciodată în același timp.
 Poate ce-i conștient, nu are cum să fie și inconștient.
 Prin definiție.
 Ok. Am înțeles.
 Mai rumește. Așa.
 Și...
 Mersi la fel.
 Cu plăcere.
 Așa.
 Am zis ceva, ți-a întrat...
 Nu!
 Și mai voiam să te întrebă legat de acest meta-eu.
 Sunt persoane? Le tratăm ca și persoane, ca și personalită
ți?
 Da.
 Diferite?
 Da.
 Multiple?
 Nu multiple. E aceeași persoană la un nivel de profunzime
 diferit.
 Ok.
 E același eu, e tot tu.
 E aceeași structură, același fizic. Dacă vrei, nu pot să-l
 vezi fizic, dar e aceeași.
 care are în schimb un nivel diferit de profunzit, la nivel
 subconștient.
 E de sâmpestraturi.
 Da.
 Cu cât mai meta meta meta în spate este, cu atât mai mare
 putere are.
 Cum le accesăm? Sau cum ne dăm seama? Cum devenim conștient
i?
 În primul rând, prin conștientizare și acceptarea,
 cum vingerii că această paradigmă există, pentru că, atent
ie, e o paradigmă.
 Eu nu pot să-ți dovedesc că există acest metod.
 Este o hartă, ce-ți dau eu acum.
 Dacă mă apoi, nu-i zic ea, dacă vine cineva din sala din
 afară acum.
 Și spun, ia, arată-mă și-mi metaiul ăsta.
 Ia, să te văd.
 Scuipă-l.
 Am zero.
 Are sens?
 Este abstract, este metaforic și este o hartă.
 Un teritoriu... nu știm.
 Dacă accepti această hartă,
 este primul pas.
 Pentru că poți să te duci în direcția opusă, nu tu, unii,
 care să zică ce-s prostile astea.
 Acea persoana, chiar dacă din perspectiva mea,
 are un meta-eul,
 nu va putea să folosească unul dintre toate, doar pentru că
 ea crede despre unul dintre toate că nu există.
 Ajunc la voi?
 Crede că nu. E ca și cum ai crede, ba, nu există Wi-Fi-ul,
 nu o să deschizi netul.
 Pentru că tu crezi că nu există, tu nu o să apești pe alea
 trei arcuri.
 Că nu există pe harta ta, dar el îi înjură.
 Ca să îl accesezi trebuie să apești pe butonul... Înțelege
ți metafora, comparația?
 Deschizi telefon, apeși pe ala de Wi-Fi. Tu, crezând că nu
 există, nu apeși pe buton.
 Dar nu înseamnă că nu te influențează. Lipsa lui sau prezen
ța?
 Nu, că mi-a venit în minte acea convingere miștoacă până la
 Dumnezeu te mănâncă Sfinții.
 Adevărat.
 Despre asta e vorba.
 Ironia este că aici osoruiți un pic cu Marius, este special
itatea lui și are expențiile de 25 mai multe ani.
 În asta, în psihologia transpersonală, el meditează, cred
 că de la vreo 14 sau 16 ani, nu sunt sigur,
 la modul serios și real, nu buruburu și vrăjel, real.
 Și de la el știu asta, din noi, este experiența lui, nu vre
au să văd cu despre ea,
 cu cât mai în spate merg pe linia meta-eulor mele, cu atât
 mai mult ajung la sinele
 superior sau sinele meu real sau cum vrei tu să-i spun.
 Pentru că identitățile noastre, sau meta-eul, eul, eul, eul
,
 sunt ca niște foi de ceapă.
 Cu cât mă duc mai în spate, cu cât
 la un moment ajung la un miez, la un centru.
 Centrul ăla...
 Și de aia vă ziceam că eu am ceva cu convingere religioase,
 nu cu spiritualitate.
 Așa cum înțeleg eu în limitele mele, că nu sunt vreun lumin
at, deși pare o nevoie.
 Centrul ăla, în spatele tuturor metaielor, este unul
 profund spiritual.
 De ne-e explicat, de neînțeles, de ne-e cartografiat, însă
 vom face în sensul ăsta ceva
 ca să înțelegeți și să le experimentați într-un fel anume,
 fără să vă dau spoiler-e, la modulul...
 Cât e asta? 3? La modulul 5.
 Modulul 4, tot cu mine boxați, luna viitoare.
 Însă în martie, la modul de 3 zile, vine Marius.
 Și o să faceți cu el un exercițiu și un proces care se nume
ște Core Transformation,
 care este cel mai intens proces
 și exercițiu pe care eu până la momentul ăsta le cunosc din
 NLP,
 care se bazează pe niște stări esențiale, se numesc,
 o să vedeți atunci, vreau să vă dau spoiler-e, cum ziceam,
 care se bazează în schimb pe acest sine.
 Și nu trebuie să crezi nimic sau să ai convingeri legioase
 sau să...
 Doar să fii flexibil la nivel de proces.
 O să fie un proces, nu o să fie, te rog, eu o crez ceva.
 Nu, o să fie un exercițiu, cum vați obișni.
 Asta faceți în martie.
 Ca să știți că mă întrebați când vine marus, în martie.
 Modulul din martie boxați cu el.
 Cu mine boxați în februre și după aia iar în aprilie.
 Relly, vrei să zic ceva? Stai să vină microfonul.
 Am două chestii. Unii. Prima este așa.
 Meta-eul înseamnă vocea interioară?
 Sau e vreo legătură între ele?
 Dialogul interior nu e chiar meta-eul. Dialogul interior
 este un obicei.
 E o condiționare.
 Nu e chiar atât de profund ca meta-eul, dar are legătură,
 sau poate fi influențat, de cum ești tu privit de meta-eul
 tău.
 Eu, în același timp, ceea ce ți-am răspuns eu acum,
 este o perspectivă, că n-am niciun dovadă matematică că e
 sau nu e așa.
 Sunt ușor înghijorată, pentru că eu am lucrat cu mine ani
 de zile
 să opresc această voce interioară.
 Și am zis, perească Sfântul!
 Tu știi, tu cunoști paradoxul psihiatru lui?
 Stai, cât îl zic eu acum?
 Paradoxul psihiatru. I-l vine cineva la psihiatru și spune
 Domnul doctor aude niște voci.
 Și doctorul își spune el însuși, ce nebun e ăsta.
 Sau ăsta are, pe ultimul rând, multiplă.
 Dar cine i-a spus lui asta?
 O voce.
 Paradoxul fiindcă el nu se consideră defect,
 dar el are o problemă că aude voci. Nu știu dacă înțelegeți
.
 Evident că e mult mai complex. Eu am redus-o la nivel de pu
antă.
 Ce încerc să spun? Nu ai cum să nu ai o voce interioră.
 Ca asta e psihologia noastră. Problema e, știți care este?
 E foarte mică.
 Nu, problema este că o credem când e în defavoarea noastră
 și o ignorăm când e în favoarea noastră.
 Eu i-am dat și-a dat, nu chiar 100%, dar...
 Dar știi că așa ajunge la nervoză și la altele?
 Nu vreau.
 Păi atunci, mai las-o să zică și ea ce ar dezis.
 Am înțeles bine.
 Doar atunci când nu zice ce vrei tu, răspunde-i blând.
 Aha, ok.
 Așa v-am spus eu la practicina, cred că la practicina într-
un webinar v-am întrebat
 e cineva în această sală care vreodată s-a certat el pe el?
 Și v-a spus, da, eu! Și v-am întrebat, cine câștigă?
 Când te cerzi, bravo, când te cerzi eu sau cu eu,
 cine câștigă?
 Îți stă mâintea un pic, pă.
 Te rog.
 Deci există părțile interioare,
 un eu care este un fel de sumă, să zicem așa, a părților,
 Un fel de?
 Sumă a părților.
 Da.
 Și un meta-eu, un observator exterior eu-ului.
 Da.
 Psihologic.
 Da.
 Interior, nu exterior.
 Exterior.
 Exterior sunt eu cu tine.
 Ok.
 Interior e meta-eu.
 Meta-eu poate să influențeze direct părțile fără să mai tre
acă prin eu?
 Răspunsul meu este da. Eu încerc să calculez cum să-ți răsp
und ca să nu fie definitoriu ce zic eu,
 pentru că nu există o literatură de specialitate care să z
ică, e corect sau incorrec răspunsul meu.
 Și cum se-ar face, dacă ar fi?
 Ce vreau eu să răspund este că meta-eu este o parte în sine
.
 Are sens?
 Și atunci, fint o parte, la fel ca umbra,
 mai mare, cum este umbra, evident poate să influențeze cele
lalte părți,
 doar pentru că are resurse mai mari, la îndemână.
 Mulțumesc multă întrebare, foarte bună.
 Imediat, Bogdan, că era cineva aici în stânga, nu mai știu
 ce,
 îndicat să mână, aici, imediat, dă-i microfonul și revini
 imediat și la voi doi.
 Ce vreau să vă zic și vreau să vă readuc aminte, v-am mai
 spus, la practic,
 Vreau să resublinez acum la master.
 Marea majoritatea lucruri pe care eu vrem părtășesc,
 nu marea majoritate, o mare parte din ceea ce eu vrem părtă
șesc,
 vine din NLP.
 Dar atent, vine din NLP așa cum l-am înțeles eu,
 cum l-am documentat mai departe după ce l-am înțeles eu.
 L-am documentat eu, adică am pus niște stratur de research
 personal,
 care se bazează pe conștientizări personale,
 pe convingeri personale, pe experiențe personale,
 adică unele nu sunt în cărți, asta încerc să spun,
 dar e din sfera NLP, cum îl înțeleg și traduc eu,
 și atentie,
 o altă mare parte din tot ceea ce fac eu cu voi în sală,
 unilor și în exerciții și în alte direcții,
 vin din alte paradigme,
 care nu-i neapărat din NLP.
 Doar știu că funcționează,
 e valoros,
 aduce rezultate,
 și eu nu vreau să mă țin doar la pastră practicener,
 că nu am contract cu Bandler și nici nu-i tata frate meu.
 Adică, știi? Nu avem nimic.
 Mai mult, Bandler, dacă așa știi cum predau ENLP,
 mi-ar spune, bă, ești prost, mi-ai stricat, asta nu e ENLP.
 Garantată-ți spun asta.
 Că am vorbit cu el, nu glumesc,
 în 2018, la un training de la lui,
 am stat pe afară de porbă cu el.
 Și l-am întrebat niște lucruri și mău mi-a spus, ce ești
 prost, asta nu există.
 Și eu le făceam în sala, cu rezultate.
 Și el, părintele ENLP, îmi spuneam, asta nu se face,
 nu-i NLP.
 Și eu ziceam, bine Boz, deci nu-i NLP.
 Dar l-am făcut în continuare. De ce?
 Pentru că rezultat,
 pentru că eu văd că funcționează
 și văd că oamenii au de beneficia din asta.
 De ce vă zic asta? Vine media, Danil.
 Luați cu sare
 și testați nu de bun, doar că am zis eu,
 ce vă împărtășesc.
 În special vreau să instalați sau să reinstalați,
 dacă cumva nu mai este abdatată,
 următoarea convingere
 sau următorul criteriu, că e un criteriu, de fapt.
 Nu vreau să ajungă nimeni vreodată
 să-și ia decizii în viața lui
 strict din paradigma NLP sau a ceea ce i-am predat eu vreod
ată.
 Nu vreau, sum nicio formă asta.
 Ce vreau în schimb eu și ce îmi propun cu toate evenimente
le mele
 de la tabăre, la cursuri, la webinarii online, la practicin
ă sau master,
 este ca unul
 ideal toti dintre voi
 să ajungă în punctul în care are provocare în viața voastră
 pe fiecarea
 și nu zice, a, gata, am soluția din NLP
 ci zice așa, ce paradigmă
 la care eu am avut acces până acum din tot ce cunosc eu
 poate să fie NLP, poate să fie religie, poate să fie
 spiritualitate
 I don't fucking care, nu mă interesează care e.
 Dar la care tu ai acces?
 Închid paranteză.
 Este cea mai potrivită pentru că eu să rezolv problema acum
.
 Ah, eu acolo vreau să ajunge.
 Uneori va fi NLP.
 Alte ori va fi religia.
 Alte ori va fi... nu știu, chakra.
 Nu glumesc.
 Va fi alt sistem de alte convingeri.
 cu alte tehnici care se va potrivi mai mult,
 rezolvării provocării tane în momentul respectiv,
 și doar faptul că tu ești conștient că ai de ales ce parad
igmă să aplici,
 pe mine mă va împlini undeva acolo în univers unde voi fi.
 Ajun la voi.
 Deci nu aplicarea ce ai învățat de la mine mă va împlini pe
 mine,
 și faptul că tu ești conștient că ai mai multe alegeri de f
ăcut, mai multe opțiuni.
 Vă jur că asta e tot ce îmi propun.
 Și atunci mă întorc.
 Nu ce din NLP-i se aplică aici,
 este întrebarea corectă,
 ci ce din tot ce știu eu despre viața asta,
 de la religie, la ceacre, la Dumnezeu, la spiritualitate,
 la whatever the fuck ai tu de ales și opțiuni ca a informaț
ii și tehnici,
 se aplică aici.
 E întrebarea bună.
 Uneori va fi NLP-ul, perfect, super,
 paranteze, aduți-am minte că din NLP ce crezi tu că NLP nu
 e NLP.
 și le-am adus eu, sau Mariu, sau cei cu care am avut eu
 contact,
 din experiență și research personal, ca bucătarii.
 Bucătarii adună rețete de la toți bucătarii care au lucrat
 anteroși
 și au învățat la rândul lor pe ei. Are sens?
 E la fel ei și cu trainerii, vă spun eu.
 Cel puțin așa e în cazul meu.
 Eu nu am o paradigmă fixă din care, dacă ies, nu mai...
 Ae, să termin aici.
 Nu, la mine orice funcționează, eu îți predau, tot ce știu
 că funcționează.
 Când ne ori știu că e NLP, alte ori, abar n-am de unde e.
 Cât timp îți servește, hai domn' cher.
 Așa vreau să gândiți, la nivel de minte deschisă. Ba, ajung
 la voi.
 Te rog, scuză, m-am ținut în nevoia să precizez.
 Daniel, sunt.
 Mă gândeam ca o analogie.
 Da.
 Meta-ioleteca și când m-aș uita la un film despre mine...
 La un?
 Un film despre mine. Aș face un film mașin...
 Foarte tare metafora.
 Și după aia m-aș uita la film să văd ce cred eu despre pers
oana asta care de fapt sunt eu.
 Foarte tare metafora. Este excelente metafora.
 E ca și cum... îți mulțumesc, Daniel.
 E ca și cum te uiți la un film, foarte bun, despre mine,
 și tu simți ceva despre personajul principal.
 Crezi ceva despre personajul principal?
 Atenție!
 Speri ceva pentru personajul principal.
 Speri să reușească sau să scăsești gâtul.
 Bă, avem personaje în filme în care sperăm să-l prindă morț
ilor poliția o dată
 sau să-și iau una în gură că mă-i nervează?
 În filmul meta-euului psicologic, excerente metafora Daniel
,
 aia suntem noi, despre noi.
 Tu ești cel mai mare susținător sau sabotural tău prin ceea
 ce crezi și simți despre tine.
 Ăsta a fost procesul principal pe care l-am lucrat cu
 Gabriella.
 Din meta eu, eu m-am dus unde?
 Folosind, dacă îmi dă voie, Gabriel, la exerciții cu ea.
 Suntem ok?
 Unde m-am dus eu prima oară?
 Unde i-am zis să ducă?
 În trecut, la copilărie, când avea...
 Da?
 Și când a ajuns în punctul la asociat,
 am lăsat-o acolo,
 i-am zis pas în spate,
 uita-te ce a fost intenția, a fost disociere de emoții,
 ca să zic că nu avea sens să simtă din nou ce simțeai at
unci,
 că poate să ducă la retraumatizare, atenție.
 Dar intenția mea, apropo de ce știam, ce urmează,
 era uită-te la tine
 din metaeul tău.
 Și ce mi-a zis prima oară?
 Repulsie? Rece?
 N-am nimic cu ea, dar nu-mi place de ea?
 Are sens?
 După aceea, unde am dus-o?
 În spate,
 în meta,
 alt meta,
 dar atenție, cu acces la resurse.
 cu oceanu de resurse și cu...
 Exerciția așa se numește, oceanu de resurse.
 Și acest meta, față de meta,
 față de eu,
 meta, meta,
 are resurse pentru că zic eu, așa zice ghidul.
 De ce e așa? Ca așa vreau eu.
 Hipnotic are vreun sens să te conving?
 Nu. Hipnotic, când vorbesc hipnotic,
 doar îți spun că în spație e un ocean de resurse.
 Tu, dacă ești în trans, așa cum știu eu să-i induc și știi
 și voi,
 că e o transă, exploratorul tău nu o să zică,
 nu te cred, ia să văd unde le-ai pus.
 Nu, exploratorul tău o să zică, ba da, sunt în oceană, că e
 transă.
 Imediat, ce am zis eu despre transa hypnotică?
 E posibil orice.
 În transă e posibil orice.
 Însă atenție, dacă e o transă, am ocean de resurse.
 Și aici, dacă ascultați din o transa,
 a fost bombardament de sugestii post-himnotice.
 și Slate of Mouth și atac la Convingeri.
 Dar în special a fost asociere în momentul în care am resur
sele peste mine grămadă.
 Cu ele m-am dus unde?
 În meta eu.
 Care meta eu? La cine să uita?
 La eu-ul mai mic, ăla din... da?
 Și atunci, prin urmare, eu-ul mai mic ce simte?
 Ce-i dau eu din meta?
 Ce mi-a dat-o și din meta-meta?
 Bă, mă urmăriți?
 Și când a ajuns aici,
 ce a zis despre eu,
 o iubește, e admirabilă, îmi pare rău, mă iartă, zâmbea,
 fără să-i zic eu că asta faci.
 A fost o consecință.
 Aceea ce a adus din meta-meta în meta privind pe eu.
 Mă urmăriți?
 Mai departe ce a fost,
 a fost future pacing,
 și încă o dată future pacing,
 ca să-i zic sub conștientul meu,
 uite care e direcția și rezultatul pe care vreau să le am
 în viața mea.
 Are sens și e matematic,
 nu e magie.
 Eu am știut că mă duc în meta-meta din secunda în care i-am
 spus că o să facem un exercițiu.
 Future pacing nu e meta-meta, future pacing e future pacing
.
 Aia e tehnica de asociere in viitor.
 Nu are legatura cu...
 Tu poti sa folosesti meta eu acolo privindu-te pe tine cel
 din viitor,
 nu ducandu-te in viitor.
 Are sens diferenta.
 Deci privindu-te pe tine, cel din viitor,
 cu increderea, admirație, recunoștiință, că am și de astea.
 Se numesc trance de progresie.
 Ai microfon? Ai microfon?
 Nu mă interesează.
 Dar e interesant pentru tine nu pentru mine, daca nu ai
 microfon.
 Nu vreau sa mai vorbiti peste ceilalți colegi, de aia zic
 asta.
 Revenim. Ba, are sens, ajung la voi, nu glumesc.
 Fratele meu, te rog Bogdan.
 Si dupa aia Ionuțe.
 Am prins cu eu, cu meta eu, dar sunt curios cine e ego in
 toata combinatia asta.
 Ego?
 Ego.
 Ego este partea superficiala eului.
 Este o parte din noi, ego.
 E o parte din noi superficiala, de cele mai multuri ranita,
 imatura, prin urmare,
 Înțeleaptă. Eu mă raportez la ego, tot ca o parte.
 Doar eu fac asta, nu știu să-ți explic altfel.
 Să poate vedea prin meta-eu, adică să te uiți cumva prin
 meta-eu?
 Prin meta-eu, să te uiți la eu nu înțeleg întrebarea.
 Eu vreau doar să explic ce este ego.
 Sunt oameni care au un ego ultra sensibil?
 Da sau nu?
 Da.
 Dacă le zici un cuvânt nepotrivit, încep să plângă.
 sau dacă zici un cuvânt de laudă, ce special sunt eu.
 Și dacă îi periezi într-un fel anume, ei ce vrei de la ei?
 Care are un ego foarte sensibil.
 Aroganța, superficialitate, nevoia de a fi constant validat
 și în susținut să încurajă,
 și lipsa de putere de a gestiona o critică sau un feedback
 pentru că să dărâm în lumea interioară,
 sau oamenii care, de exemplu, nu știu dacă știți, eu am av
ut unul sau doi în viața mea de mi-am crucit,
 nu știam că există posibilitatea asta, nu poat să spună, î
mi pare rău.
 Nu pot. Atentie, cand zic nu pot, nu ma refer la ca e o
 decizie si ma incapatanez.
 Nu, sistemul lor nervos nu poate sa sustina momentul in
 care ei zic am gresit pentru ca ei sa darama imagine de
 sine.
 Eu n-am crezut ca ei poti, eu am zis, ba, faci misto.
 N-am documentat.
 Inca o data, nu vreau sa intram in ce sunt diagnosticii, ce
 e de cand.
 Doar vin si spun sa respund la Bogdan, este tot o parte din
 noi
 care poate fi rănită sau maturizată și înțeleaptă,
 și eu am ego, și mentorii mei au ego, urgoliu,
 și oameni iluminați au,
 doar că, în partea de spiritualitate, se spune l-am transc
ens,
 m-am desprins de ego-ul meu și știu că nu sunt eu.
 Atenție!
 Fiiți atenți, există subconștient și supraconștient.
 Depinde din ce direcție te duci.
 Ok?
 Și eu, Ionuț.
 Imediat Darian și după aia în stânga.
 Să știți că oricât întrebăra spune, nu scăpați de exercițiu
.
 Vă readucă a mine.
 Lăsați vrăjeala căsătul de a mea.
 Atâta vă zic.
 Horia, să facem schimbări profunde.
 Trebuie să mergem cât mai adânc.
 Nu neapărat.
 Spre exemplu, spun dom'le să îngras vă.
 Eu cred despre mine că sunt grau, dar dacă ajung în meta-
meta-eu,
 credu-când, nu știu, la absurd, meta-meta-eu,
 și eu îl văd pe meta-eu din fața mea slabă.
 Nu, atenții, nu așa funcționează.
 Foarte bună întrebarea, înțeleg unde te duci de meridica ce
va foarte important la filetul.
 Atenție.
 Când vorbim de meta-eu care se uită la eu,
 nu e despre ce văd eu sau cum îl văd eu fizic,
 e despre ce simt fața de el.
 Și atentie, în funcție de ce simt față de el,
 el are sau nu are anumite resurse,
 nu în funcție de ceea ce văd eu la el fizic, ca exemplu.
 Prin urmare, văd alt exemplu. Apropo de ce a zis Ionuț.
 Dacă eu vreau să-l sprijin pe metaeul meu,
 gras, rău, slab, bețiv, whatever, de fac fizic.
 Mulțumesc.
 Nu e despre mă uit la el și-l văd că nu-i așa.
 Și e despre mă uit la el și simt iubire,
 acceptare, admirație, indiferent că e așa sau altfel.
 Exact, asta la...
 Și în momentul ăla primește resursea de acceptare
 care îl face pe el să nu mai ea nevoie de ceea ce face.
 Are sens?
 Exact la lucrul ăsta mă refeream, că dacă vrei să produci o
 schimbare,
 Trebuie să-l privești cu admirație, să spui, pentru că se
 pot produce modificări în comportamentul tău.
 Da, așa este. Și este, atenție, e una din cele mai efic
iente metode și extrem de rapide,
 non-terapeutice, dar cu efecte terapeutice, pe care din
 momentul ăsta le aveți fiecare de expozitie.
 Și, atenție, eu vă zic într-un fel sau altul de meta, eu,
 vostru, dar cu alte cuvinte, dă la practitioner.
 Când vă ziceam, treci pe lângă tine în lift
 și vezi o reflexie în geam sau în oglindă,
 o preșete și fă un upic.
 Trebuie să căgălă nu.
 La nivel de caterincă și admirați.
 Și mulți dintre voi au spus, bă, nu poți, ești prost, nu am
 cum, mă, mă.
 Și aici e ok, nu găsești nimic fizică, stășu vița, nu știu
 cum,
 și tu ești perfecționist sau perfecționistă, perfect.
 Uite-te în iris.
 Bă, irisul tău este una din cele mai frumoase inginerii ale
 Universului.
 și atentia, este unic ca și amprenta.
 Nu știu dacă știați.
 Nu mai există nimeni pe planeta asta vreodată existat de
 acum sau de acum încolo,
 care să aibă fix construcția irisului tău, ociului tău.
 Nu există!
 E la fel ca amprenta, unică.
 Astfel încât dacă din orice fel de motiv fizic nu poți să g
ăsești ceva la început
 de admirat la tine,
 că dacă Gabriela nu îmi zicea ea singur, eu duceam acolo.
 Și cu orice om care mi-ar fi spus, nu văd nimic de admirat.
 Înțeleg, nu e o vină, e meta-eul.
 Ok, știu cu nostru procesul.
 Aș fi dus-o în poziția perceptuală în care țineam ochii.
 Înțeleg că nu. Acum.
 De-aia privăște-ți ochiul și irisul.
 Dacă scoți tot, tot ce înseamnă corp și pățeți doar ochiul
 și irisul unui om,
 Hitler să fie.
 Intenționat exagerează.
 Neștiind că e Hitler, tu nu ai cum să spui de irisul ăla că
 e urât.
 Înțelegeți ce vreau să spun?
 Atât de special este ochiul nostru uman.
 Așa că?
 Dacă n-ai absolut nimic, din orice fel de motiv, fără vină,
 de admirat la tine fizic,
 privește-ți ochiul până în centru irisului și îți promit că
 o să rămâi șocat de construcția inginerioasă care este ac
olo.
 Este efectiv o minune de inginerie biologică.
 Și e valabil în cazul fiecarei dintre noi.
 Indiferent de vârstă, sex, gen, istoric
 și indiferent că ai lucruri de care tu crezi că trebuie să-
ți leieri sau nu,
 ochiul tău e perfect, este super.
 Ba, ajun la voi.
 Și astfel, cu acest mic, unic gest,
 exersezi pentru un ceput metajeul.
 Și la practicii, nu puteam să vă zic de metajeul,
 că vă lua foc capul.
 Voi erați impresionează de ancare.
 Da sau nu?
 Dacă vă dădeam avionul ăsta din metajeul,
 la practicini,
 sau umbra,
 sau metaprogrammele, sau core transformation,
 că rumează.
 Păi ei fi zis, ori filezi, ori n-ai ceva nu...
 De aia călătoria
 e importantă să fie
 în timp.
 Eu sunt adeptul schimbărilor și deziutatele rapide.
 Sunt foarte adeptul acestor
 dezultate rapide.
 Deci la ce îmi știu că schimbarea reală pe termen lung, val
oroasă,
 Necesită timp.
 Nu mereu, dar în mare parte, necesită timp.
 Darian, te rog?
 La cât am început? La și jumate?
 La și 45. Nu mai știam, că mă uitam să văd cât mai avem pân
ă la pauză.
 Darian, sunt.
 Voi am să întreb. Meta Eului este un observator al meu?
 Nu numai un observator.
 Este un influențator al tău.
 Perfect.
 El este și un rezervor de resurse?
 Nu e rezervor de resurse.
 E declanșator de resurse.
 E influențator de resurse.
 Nu știu cum să spun, în funcție de atitudiniile lui față de
 eu.
 Ai zis că meta-eu-ul este rău.
 Sau poate fi rău. Așa-i zis că e rău.
 Am zis chei rău.
 Asta înseamnă că poate fi și bun.
 Despre asta fucking vorbesc de oră în continuu. Tu acum ai
 aterizat.
 Bun și asta... după... asta întrebarea era...
 îl putem... sau cum îl putem influența din acel rău să fie
 bun?
 Dacă ai... să mulțumesc de întrebare...
 Vreau să o clarific foarte clar acum. Atenție.
 Când ai un meta eu, să spun... de obicei e primul după tine
, de obicei.
 care simte ceva nepotrebit pentru eu.
 Agresivitate, neapreciere, neadmirație,
 încerc să nu zic cuvinte declanșatoare emoțional,
 de aia le formulez mai cu spen.
 Ca să-l influențezi pe el,
 e nevoie să te duci în meta-eul lui.
 Până unde e nevoie?
 Poate să fie și trei.
 Nu.
 Te duci în spate până acolo, unde nu faci un efort să-l pri
vești cu iubire, admirație și acceptare pe cel din fața ta.
 Nu, faci un pas în spate, spune că eu, da?
 Dissociat, meta eu, îl văd pe eu, tu zgătu.
 Nu e bine. Pas în spate. Ce simte meta meta eu față de meta
 eu care îl privește pe eu?
 Indiferent. Nu vreau să-l bat, nu vreau nimic, dar nici nu
 sunt impresionat.
 Mă mai duc o altă în spate.
 Ce simt aici față de meta meta care l-admiră pe meta care l
-admită pe eu?
 Omul e ok.
 Are sens?
 De aici îl influențez păsta care îl influențează păsta care
 nu are de ales să ne influențeze păsta.
 Bum!
 Ajunge la voi.
 Din fericire, nu este nevoie să te duci 70 de metri în sp
ate.
 Din fericire.
 Că dacă ar fi așa, asta ar fi varianta chinezească, să zic
 așa.
 E aia de bătrân chinez care curăță la, știi, până 30 de ani
,
 care pictează boabe de orez, care-i oartă.
 Eu nu știam că să poate.
 Deci există sculptură în bob de orez.
 Bă, nu știați? Google that shit.
 Există opere de artă care se sculptează pe bob de orez
 și atentie, vă mai dau una ca să vă steacă, apoi imediat 
iza,
 pe fir de păr.
 Nu mă credeți.
 Vă jur.
 Stai un pic.
 Există așa ceva.
 Există oameni care, atentie, cu mâna,
 nu cu unelte,
 cu mâna și cu diverse,
 sculptează boabe de orez.
 Apropo de convingere de nu e posibil așa ceva.
 Există sculptori.
 Again, am vrut doar să vă dau screci.
 Revenim.
 Din fericire, nu este nevoie să ne ducem 70 de metri în sp
ate.
 Pentru că există în NLP și aici devenim mai în NLP.
 Un exercițiu care se numește Oceanul de Resurse,
 care crează un scenariu
 folosind mai multe unelte și concepte de NLP, pe care voi
 mi-le-ați spus.
 Transă, asociere-disociere, ancoră, resurse.
 Cercu exterenței, cine l-a recunoscut că este un similar?
 Oceanul de resurse. Mai simte cercu de exterențe?
 E un fel de mai puternic. Future pacing.
 Deci există acest exercițiu în LP pe care l-ați văzut mai
 devreme,
 că eu de-aia am vrut să îl fac cu Gabriela,
 care scutește, scurtează drumul de meta, meta, meta, meta,
 meta, meta,
 la unul sau la doi.
 Pentru că este suficient să te disociți de E-ul tău, să te
 duci în spate în meta-E-ul.
 99% este suficient, uneori e nevoie de încă un pas în spate
,
 pentru că dacă și din meta-eul simți tu zmur, băgăță, mai
 faci un pas în spate,
 cheia e să simți neutralitate în neapărat iubire vejnică.
 Dacă simți neutralitate sau mea, e ok.
 În momentul ăla în spatele lui, pui oceanul de resurse.
 De ce? Că așa zice exerciția.
 Nu trebuie să duci încă 17 în spate.
 Și dacă tu îi dai meta-meta-eu-ului niște resurse
 Și îi spun, iați de aici ce ai nevoie, ce vrei, iubire, ia
ți, date.
 Ce mai vrei, pace, să plouă cu pace.
 De ce? Că orice e posibil în stare de transă, vă readuc am
inte.
 Nu mai e nevoie să faci călătoria spirituală, buruburu, pân
ă la al 8, 10 de la metaeu,
 ca să accesezi tu starea de eliminare și să vii cu toate
 resurusile înapoi în eu.
 Ca să nu te pierzi nici pe drum, zic.
 Mergem în pauză imediat.
 Mergem în pauză imediat.
 Ba, are sens asta?
 Acesta este exercițiu pe care l-am făcut cu Gabriela,
 care poate fi, mulțumesc, poate fi updatat
 aproape în funcție de orice provocare.
 Funcționează de la rescriere de taomă,
 pentru că aduce resurse acolo unde n-au fost,
 Până la atacuri de anxietate și de panică.
 Eu l-am folosit și în atacuri de anxietate și de panică cu
 clientii mei.
 Când zic clientii mei din nou, nu vă gândiți că eu fac șed
ințe individuale,
 dar nu este ceea ce fac că am surs să deveni de acolo.
 Am ridicat pe toate de mult ca să mă las în paș.
 Fii unii, îți nebuni.
 Nu, la modul serios. Am clienti pe care respect și lucrez
 cu ei, dar spățini,
 pentru că pretul meu e mare intenționat, pentru că nu vreau
 să lucrez pe toată felul de lucruri,
 nu pot și ca să nu refuz să zică că am ceva cu persoană, am
 pus un prac financiar provocator
 și chiar și așa nu accept pe toată lumea, accept pe unii.
 Și nu accept pe toată lumea. Dar este regula mea că vreau
 eu.
 De ce vă zic asta?
 Uneori, când zic clienții mei, mă refer la oameni care ajun
 la mine din greșeală,
 trimis de unuilor de terapeut,
 Alte ori am fost onorat să aflu asta,
 trimis de psihiatru.
 Și mă prinde la volan.
 Sau unii misi amici, sau prieten.
 Păi, am clienții mei. Am vrut să fac percezări asta,
 să nu credeți că am o listă de clienții mei,
 că nu, sunt foarte puțini la mine care lucrează unul la un
ul.
 Și de pe ce lucrează 3-4, maxim 5 ședințe și pssst.
 Du-te cu domnul.
 Sau cu doamna.
 În lucru cu clienții mei,
 Uneori fac asta cu meta-eul din mers, din avion, adică eu
 sunt la volan
 și zic lui, auzi, ia du-te, și îmi spune unde ești.
 Și el la volan. Zic, perfect, parchează,
 că nu pot să fac meta-meta-eu, când e la volan că nu e bine
.
 Și zic, parchează.
 Și zic, ai parcat? Da. Bă, jură-te.
 Și zic, scoate cheile, bagă-ne buzunară, să nu avem provocă
ri.
 Acum pornește și fără chei, mai nou ceea ce... mă rog, gl
umesc.
 și îi fac metaiul, știi cum?
 Du-te pe scaunul din spate al mașinii tale.
 Are sens?
 Sau îi du-te pe diagonal opusă,
 lasă-te pe tine la șofer și du-te în scaunul din dreapta-sp
ate.
 Și privește-te pe tine, cel din scaunul șoferului.
 E tot metaiul.
 Are sens?
 E disociere în primă instanță.
 Technica e disociere,
 dar după aia exercițiu se duce în metaiul.
 Am făcut ceva de similar, nu de metaiul, recunosc,
 nu recunosc, dar trebuie să vă împărtășesc așa vrea sub con
știentul meu,
 cum mi-a dus aminte, uitasem de asta, cu o prietenă foarte
 bună de ale mele,
 din adolescență mă știu cu ea, este sora mai mare a unui co
leg de al meu de școar generală,
 care ne-a dădăcit pe noi când eram noi în generală, mă rog.
 Și am rămas foarte bun prieten.
 Am chiar din buzăul ne știm de foarte, e prea mult timp.
 Mă sună, eu nu vorbesc cu ea o dată pe an, maxim, dacă vor
besc cu ea, e notar.
 O să-i dau numele în mod evident.
 E notar deșteptă, educată, cu capul atât, cu rezultate,
 profesionistă, tânără, nebună.
 Cu sportul, în sensul că e normală la cap, asta în ce să vă
 zic.
 Mă sună într-un moment, din senin, după ce nu vorbesc cu ea
 deloc.
 Nu știu, cred că aproape 2 ani.
 Și știu că atunci când mă sună ceva, e deosebit.
 Nu știu ce.
 Zic că nu mă aștept chiar la rău, dar știu că ceva e...
 Și dacă pot să răspund, răspund.
 Răspund, plângea direct.
 Zic că nu-i bine.
 Tocmai fusese martor ocular,
 și o să încerc să dau când mai puțini detalii,
 ca să nu vă programez,
 la un accident de mașină pe E85,
 buzău urziceni, București,
 destul de grav.
 O să nu zic foarte grav.
 Nu apățitea nimic, ea fusese pe acolo, trecuse...
 Da, nici măcar în martură, trecuse cred că la un minut după
 ce s-a întâmplat.
 Sau două, deci încă nu venise poliția.
 Nu vreau să vă imaginați nimic, dați fast-forward.
 Ea n-a putut să meargă mai departe.
 Deci, a oprit la un kilometru după
 și n-a putut să fă treia toată în stare de șlump, mai putea
, efectiv.
 Primul lucru pe care l-am focat, cred că a fost...
 Bâști în spatele mașinii, disociată.
 Dă-te jos din mașină acum
 și privește-te pe tine din spatele mașinii cum stai în maș
ină.
 Primul fucking lucru.
 Atunci a început să respire.
 Ba, are sens că e de puternică, de aia am vrut să vă zic
 asta.
 S-a rezolvat după aia.
 Ce am făcut atunci?
 Disociere și submodalități.
 N-am inventat o altă.
 Disociere, submodalități?
 Băi, și la drum, că avea treabă, avea ceva și-a dințit pe
 la, nu știu, parchet.
 Atât de impactante și puternice sunt niște unelte pe care
 voi le învățați în modul 2 de practitioner.
 De ce vă zic asta? Ca să înțelegeți cât de impactante și
 puternice sunt unelte pe care voi poate ați uitat.
 Că nu mai știu, că nu mai practică, nu mai...
 Revin.
 Meta-eul
 este la îndemână a fiecăruia dintre noi
 să-l folosim,
 primul pas fiind în totdeauna,
 Conscientizarea că am un așa ceva.
 Atâta.
 Cum fac asta?
 Puneți întrebarea următoare și mergem în pauze.
 Ce simt eu despre mine?
 Ce cred?
 Ce simt?
 Ce gândesc eu despre mine?
 Și ca să-ți răspunzi la asta, te vei duce automat în metă
 eu.
 Are sens.
 Ce cred, ce simt, ce gândesc eu despre mine.
 Dacă vrei să fii jumecher, pune și acum.
 Adică în momentul ăsta.
 Ca să nu te ducă în general.
 Și îți promit și îți garantez
 că în momentul în care vei putea, pentru puțin timp, scurt,
 infin,
 să exersezi,
 să simți față de tine însuți-însăți
 un minim de o secundă, nu mai mult,
 de admirație,
 de compasiune.
 Doar să-ți spui,
 pă,
 eu sunt sigurul care știe până ce ai trecut în viața asta
 și ai tot respectul meu.
 Pentru că literalmente, tu ești singurul care știe până tot
 ce fucking ai trecut.
 Dacă nimic altceva nu poți să spui frumos despre tine,
 și respect asta, înțeleg provocarea,
 Bă, măcar pot să spui că tu ești singurul tău martor
 care știe până în vârful degetelor de la picioare și de la
 vârful părului
 prin ce ai trecut în viața asta.
 Da sau nu?
 Și doar din unghiul ăsta
 poți să spui ai respectul și aprecierea mea, compasiunea me
a.
 Nu mai me du mai departe, imediat.
 Ajunge la voi.
 Păi, exerzați unghiul ăsta și starea asta față de voi înși
 vă, un minut pe zi.
 30 secunde numai multe daca nu poti semeni.
 Nu incurajari, nu admiratie, nu...
 Doar...
 Doar...
 Emotia...
 De compasiune si respect, daca vrei zic eu respect, pe h
arta mea, asa e,
 care vine din constantizarea ca tu stii pana ce a trecut om
ul ala.
 Ca tu esti singurul care esti ieri literalmente.
 Poate nu-ti imite nici tu, istoric tot.
 dar sigur, emoțional, reții tot
 în cea trecută eul tău.
 Da sau nu?
 Exersează unghiola
 un minut pe zi
 și ți-ai scos banii pe toate cursuri de azăzare personală
 că le fac cu mine vreodată.
 E perfect, făl mai des, făl mai mult, făl mai...
 și un ordei peste gură că e și arogant.
 Ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
