 Modul?
 3 ziua, unul din 3 partea 2 anainte de prâns.
 Mă gândesc că la prânză o să vă las toți salate și fresh-
uri.
 Că na, după Crăciună...
 Da.
 N-ai zice?
 Dacă vii după Crăciunul pe care l-am avut eu, ba da.
 Zici. Sau nu?
 Bun. Cu cei care au început să vă dă.
 Bun. Cu ce ați venit din prima parte a zilei?
 Ce a rămas la voi din prima parte a zilei?
 V-am înnervat cu ceva? V-am revelat cu ceva? V-am provocat
 cu ceva?
 Cu ce? Nu glumez, sunt curios.
 Da, Cris.
 V-am adus să vin totul prost.
 Ia microfonul în spate, mulțumesc rog.
 Mă gândam. Eu așa.
 La gândeai? Deci ți-a trecut.
 Nu, eu îmi continuam așa. Mă gândeam, în continuare mi se
 întâmplă.
 Ai spus că dacă ne contestăm gândurile, credințele, totată,
 ok, se schimbă emoția,
 în același timp mi se pare că lipsește o mică piesă din paz
ălu ăsta.
 Din experiența mea vorbesc.
 Dacă faci doar asta și nu ai curajul și acolo, mi se pare
 mai greu,
 să faci și acțiuni, la mine cel puțin amersale.
 Tu ai dreptate la nivel de mecanism.
 Dacă nu ai curaj să și faci ceva diferit în baza unor con
vingeri diferite,
 nu se schimbă nimic, ai dreptate.
 Adică mie mi s-au schimbat rezultate.
 Tu ai dreptate.
 Ce vreau eu să clarific?
 Este că oamenii care nu fac nimic în ciuda unor revelații
 sau conștientizări pe care le-au,
 este că tot niște convingeri îi blochează.
 Adică s-a schimbat perspectiva și convingerea legat de ceva
,
 dar nu s-a schimbat aia legat de acțiune sau de frică.
 Are sens?
 Ai o revelație și o conștientizare,
 dar nu ți s-a schimbat convingerea legată de ce e important
 să faci rapid,
 ce poate să întâmple?
 ai scenarii dezastruoase,
 n-ai încredere în tine și ce e încrederea în noi?
 Și oamenii vor încredere în ei.
 Nu pot să zic ce e pentru mine.
 Încrederea că pot să fac față execului sau...
 Bravo, dar atenție, încrederea în tine este o convingere.
 Încrederea în tine este o convingere despre tine
 care are ca efect o emoție și o stare
 care a noi îi spunem încredere noi sau curaj.
 Dar în fapt, în spate, dacă te uiți un pic, scuze,
 este o convingere despre tine și ce poți tu să faci.
 Și atunci, dacă asta nu se schimbă, dar tu ai avut o conșt
ientizare și o revelație,
 dar nu s-a schimbat convingere despre ce poți tu să faci cu
 acea conștientizare,
 va apăra autosabotajul și amânarea.
 Pam-pam.
 Pentru că tot convingere.
 La un moment dat, părerea tau o vreau acum, nu crezi că ar
 fi, nu știu cum să zic, util, ceva de bine?
 Să te arunci un pic, în urma unei conștientizări, mai mult
or, ok, chiar fără să se fi schimbat convingerea, să te ar
unci un pic cu capul înainte în action.
 Despre asta zic că mor până mi se schimbă o convingere, mai
 bine acționez.
 Mă urim, mai stai un pic. Fii atent.
 E valabil ce spui tu complet, doar dă-mi foie să traduc.
 În limbajul pe care l-am folosit până acum.
 În momentul în care ai o revelație și o conștientizare
 și într-adevăr rezultatul se schimbă în urma unei acțiuni,
 nu în urma unei revelați.
 Și acțiunea nu o faci încă.
 Pentru că, după cum îți spuneam, n-ai încă de reintri,
 adică n-ai încă,
 convingerea despre tine și ce știi tu și poți să faci,
 Poți să apelezi, și aici deja ne ducem la nivel de master,
 în metaconvingere.
 Metaconvingere este convingere despre convingere.
 Așa cum gândurile sunt gânduri despre gânduri, să numesc
 metacogniție,
 convingerea despre convingere se rimește metaconvingere.
 E o convingere despre o altă convingere.
 Și la nivel de master,
 de azi încolo, once you hear it, you can never go back,
 o dată ce o înțelegi nu mai te duci înapoi,
 poți să te gândești.
 Am avut o revelație și o conștientizare,
 simt entuziazm,
 dar simt frică să o aplic sau să schimb ceva.
 De ce?
 Pentru că am o convingere că nu cred că nu știu cum o să me
argă,
 mi-e frică, pentru că și încep să-ți iasă la față niște con
vingere.
 Pasă-n spate.
 Ce cred eu despre convingerile astea?
 Are sens?
 Ce cred eu despre posibil să nu meargă?
 în ciuda revelații.
 Ce credeu despre posibil să
 usture în ciuda revelații?
 Ce credeu despre
 mine și încrederea în mine
 în ciuda revelații?
 Păi eu pot să cred mai multe.
 Pot să cred unu, că aștept până-mi trece.
 Sau până-mi vine cutupeu și curajul.
 Asta o am avut totul de viață.
 Pot să...
 Asta e ce am mai des întâlnit a celor care fac de sătare
 personală.
 Pot să cred
 că nu e suficientă o conștientizare sau o revelație
 că am nevoie de încă câteva cursuri.
 E întâlnită sau nu?
 Inventez eu?
 E întâlnită.
 Poți să cred altfel,
 atenție,
 variantă ajunsă după ani de autosabotaj,
 cu cât mai mult amând să aplic
 o revelație sau o conșientizare,
 cu atât mai mult regret o să simt ulterior,
 privind în spate,
 că nu am acționat
 la momentul în care am avut
 la momentul în care aveam combustibilul provenit din revela
ție și conștientizare.
 La mine asta este.
 Asta cred eu despre inacțiune, apropo de meta-convingere.
 Cum sână asta?
 Păi v-am spus-o tot drumul la practicineri și prin tabăr,
 pe unde ne-am întâlnit.
 Ajun la finalul vieții și mă întâlnesc cu Dumnezeu și mă
 uit în spate și îmi dau seama că de mult regret,
 pentru că atunci când puteam și aveam și știam că mi-e fric
ă, dar aveam entuziasmă să o fac,
 n-am făcut-o și uite ce viață puteam să duc.
 E traducerea meta-convingerilor.
 Dar e altfel spusă.
 Și atunci, acasă să-ți răspund,
 tu ai dreptate.
 Fără acțiunea o conștientizare, nu are valoare.
 Sau va fi târziu sau deloc aplicată.
 Dar eu traduc că soluția e tot convingerea.
 Are sens pentru voi?
 Eu... Da, nu. Uite, eu în cazul ăla am aplicat worst-case
 scenario,
 da,
 fără să știu neapărat că ai convingerea.
 Care și ce înseamnă worst-case scenario?
 Și...
 Înseamnă valoarea convingerilor pe care le am despre ce ori
unde se întâmplă.
 E improvabil, da. Și dacă am făcut pace, nu cu ori schiiei
 scenariu, că ăla era improbabil să se întâmple.
 Le-am tăiat pe cele mai negre, ultimile două, dacă restul
 era ok, go for it.
 Așa a funcționat la mine.
 Încă o dată, dar ce-ai făcut, a fost... ce cred eu despre
 ce...
 Păi, posibil să se întâmple.
 Da, da, da.
 Mă urmăriți? Asta înseamnă ori schiiei scenariu.
 Doar că... ce încerc eu să spun?
 E tot despre convingeri.
 Ok.
 Orice nume poartă ce a zis Cris acum sau ceva am zis eu sau
 ceva,
 este tot despre fucking convingeri.
 E atât de simplu, asta e o veste bună.
 Pentru că nu e despre alt curs.
 E despre convingerile pe care eu trebuie să învăț să meneg
erez
 evaluarea lor în favorea mea.
 Ok, dar long story short, ideea e că fără acțiune,
 fără dubliu, tineți minte modul de obiective?
 Modulul 3, practicină.
 Care era ultimul pas?
 Acțiunea.
 Mișcă scurul.
 Tot ce s-am spus până atunci, uita, dacă nu faci niciun pas
.
 Ținiți minte că v-am zis că statistic,
 cei care nu fac un pas în primele 24 de ori pe calea către
 obiectivul lor,
 scad cu peste 90 de ori astăzi să o facă?
 Pentru că e despre acțiune.
 Fără dubiu, eu doar am tradus ce ai spus tu.
 Suntem de acord.
 Gabriela vrei să-mi spui de ce ai ufat, că sunt curios.
 Deci, de că vine și microfonul.
 Eu știu că îți place să vorbești la microfon.
 Buna ziua la mulți ani, dragă mea.
 Și un an mai bun să avem.
 Nu mai bun, măcar decent.
 În raport cu 2025 deja vreau să fie doar decent,
 nu vreau să fie extraordinar.
 Și cu pace.
 Da, dragă mea.
 Eu am rămas cu automatismul de a pune mâna pe față.
 A fost la fel?
 Acum era conștient.
 Ah, ok. Deci acum conștientizai că face asta.
 Da.
 Dar la nivel de intensitate a fost la fel și de des?
 Acum am ajuns la sânge.
 Acum când?
 Dacă era după end decembrie până în ieră.
 Ok, nu vreau să te întruc.
 Nu, nu, nu e regulă.
 Așa comunicăm.
 Altfel nu cred că pot.
 Și aș vrea să știu cum,
 nu ajunge doar să spun stop automatismului.
 Adică îl simt atât de înrădăcinat în mine,
 încât nu mai știu ce să fac.
 Scrieu, caut soluții, mâna tot acolo se duce.
 Vrei să vi un pic în fața?
 Iar...
 Păi, dacă vrei, dacă nu vrei, nu veni.
 Avem vreun alt scaun înalt.
 Te rog, Eren, alți mulțumesc.
 Doar să stăm un pic de vorbă, nu faci nimic altceva.
 Mulțumesc, Matei.
 Ia un loc.
 Nu mai știu ce am vorbit în ultima oară.
 Mi-a făcut foarte bine.
 Ce ți-a făcut foarte bine? Că acum spui că nu e foarte bine
.
 Am conștientizat de ce îmi rupe fața, având traume.
 Așa?
 Că în copilărie tata mă lovea.
 Uf!
 Mi se punea urâtă și tot felul de...
 Mi-a adus aminte acum.
 Mi-a adus aminte acum.
 Mult, dar...
 E regula, o sa treaca, stii foarte bine.
 Acum, aspui, uite-ti curios ce a fost totusi diferit.
 Daca zici ca ti-a facut foarte bine, ce ti-a facut foarte b
ine?
 Am primit increderea asta, care e vreo convingere,
 dar am inceput sa ma vad in alta lumina,
 numai ca mana nu se opreste.
 Adica, sa spun stop, nu am voie sa fac asta,
 nu voi să facă asta, mărânez pe mine, sunt conștientă că î
mi fac rău.
 Și tot acolo se duce. Și rad, tot.
 Și în regolă că se duce, asta vreau să zic clar, temporal.
 Adică cumva sistemul meu nervos, fiind atât de afectat și
 este o supapă, o descarcă tensiunele pe care...
 că eu atunci în copilărie eram înghețată,
 nu puteam să acționez. Era obiectul care asista și nu putea
 să facă nimic, fiind copil.
 Toată situația asta... Stai un pic, mi-ai spus și ultimul
 orăt, dar iartă-mă că nu mai știu că am vorbit acum foarte
 mult.
 Când a început?
 Eu îmi amintează clasa 3-a...
 Cu gestul ăsta de fățucă să zic...
 Nu, când am avut...
 Am avut...
 Cum îi spune? Vârsa de vânt.
 Și rupeam.
 Când?
 Tot în copilărie, nu știu, să fiu avut 8-9 ani.
 Tot așa mică eram și...
 Dar nu am înțeles că...
 Eu îmi amintesc că toată viața am făcut asta.
 Așa se întâmplă, credem.
 Adică se vindecă.
 să scap de...
 Și, iarăși, e doar tipul afectat.
 Tu nu trag de mine.
 E o semnificație acolo.
 Dar eu sunt curios când ai făcut vărsa de vânt,
 înainte să faci vărsa de vânt.
 Am avut atenția părinților.
 Ai avut gestul ăsta înainte de vărsa de vânt?
 Nu, nu.
 Atunci aș vrea să vorbim un pic despre manutola,
 pentru că e foarte important când a început.
 E foarte important.
 Când ai avut vărsa de vânt
 și ai început să faci gestul ăsta
 de atingerea feței,
 O faceai pentru că...
 Hai să explorăm.
 Hipotetic, nu ai cum să greșești.
 Adică nu-i răspuns pe care l-aștept.
 Și mi-i telefonul am carcat la Valentin.
 Suneți-vă.
 Acum...
 Nu știu cum mă simțeam atunci, dar acum mă ustură,
 nu mă opresc, mă doare sufletul,
 că facază.
 Înțeleg asta.
 Și nu mă opresc.
 Pentru că...
 Înălui curat, e ne...
 Înălui curat, e ne...
 Ați auzit ce a zis, da?
 Deci intenția, dacă aud...
 Ironia, dar doar pe baza ce spui tu nu înseamnă că e adevă
rat,
 doar subliniți ce spui tu.
 Intenția părții din tine, care te face să faci asta,
 este să facă curat, pentru că e ce?
 Unde faci curat? Acolo? Unde?
 Unde nu e curat.
 Nu e curat.
 E un pudar.
 Pentru tine, vărsatul de vânt a fost ceva necurat pe chip.
 Piela, da.
 Așa că în copilăria am avut infecții multe în corpul, furun
cul și tot felul de...
 Începând cu vărsatul de vânt sau înainte?
 Da, începând cu...
 Începând de acolo.
 Da, da, da.
 Pentru că, ca și bebeluș, am piela curată în poze, dar după
, tot timpul am pe față...
 Deci, într-un mod ironic, dacă aude corect...
 Pentru că discutăm, simt că într-adevăr elibereze ceva,
 dar nu se mai termină.
 Repet, am 53 de ani.
 Și cum ar fi să las să se elibereze ceva
 și să nu se mai termină și să fie ok cu asta?
 Sunt cadrul didactic.
 Avem timp.
 Sunt cadrul didactic, nu mai vreau să fac rău în față cu
 pililor.
 Ești cadrul didactic, sigur.
 Unde n-ai auzit ce am zis?
 Da, cred.
 Fii atent ce ai zis tu.
 Simt acum când vorbesc cu tine, asta ai zis tu.
 că ceva sau fac curat.
 Simt că se eliberează.
 Cum ai zis?
 Cum m-ai zis? Curat sau se eliberează?
 Eliberează.
 Eliberezi tensiunea.
 Dar fii atent ce mi-ai zis, în continuare.
 Dar nu se mai termină.
 Asta înseamnă,
 dacă audio corect,
 este cătoai așteptări legate de cât să dureze curatul.
 Microfon.
 Unde-i finalul?
 A, ok.
 Iar asta vin și spun.
 Cum ar fi
 să lași să se i-libereze
 fără să te întrebi sau să ai așteptarea
 de cât durează.
 Dacă, dar e o presupunere,
 dacă observi eu corect,
 tu intervii în procesul de curățenie
 pentru că vindecarea naturală durează prea mult.
 Și mă oprești numai când doarți.
 Da, pentru că te sperie.
 Sunt dependentă de durere?
 Nu, nu am zis asta.
 De ce îți faci tu singur?
 Îmi întreabă, sunt dependentă de durere?
 Nu am zis asta.
 Nu, ești dependentă de curată.
 Tu vrei să faci curat pe fațul ta complet bine intenționată
,
 mai ales ca și copilă când a început gestul,
 doar că în același timp, nu știu de unde,
 putem explora, dar nu știu dacă are valoare,
 nu ai răbdarea să termini.
 Și fii atent, ironia și paradoxul.
 Zic dacă ajunge la tine.
 Procesul natural de vindecare,
 dacă n-ai intervenit,
 ar face curat.
 Și tu intervii, pentru că o parte din tine vrea curat,
 dar vrea și repede.
 Ce te-ar costa, Gabriela,
 Dar e posibil doar cu niciun fel de simță nu mai gustore fa
ță?
 Nu știm, hai să aflăm.
 Vorbim. Hai că ajungem și acolo, nu te grăbi, nu fugi.
 Dar te întreb cât de dispus ai fi tu,
 dar vreau să fii sincer, nu să spui ce vreau,
 că n-am nicio miză.
 Să iei în calcul, nu trebuie,
 nu trebuie să promiți, nu trebuie să decizi,
 nu trebuie să faci nimic diferit, doar să iei în calcul,
 să permiti curățenia
 fără timp estimat.
 Cât durează, durează?
 Nu mai pun presiune pe mine.
 Cum ar fi?
 Bine.
 Poți să faci asta?
 Da.
 Sigur?
 Nu dau voie.
 Îți dai voie?
 Da, cum?
 Nu mai pun presiune pe mine.
 Nu mai lupt.
 Dar de ce?
 Până acum pentru ce luptă?
 Nici odată nu m-am plăcut.
 Nici odată nu te-ai plăcut?
 Nu am văzut părmătoare, dar nu m-am văzut frumoasă.
 Și înainte de vărțatul de vânz, la fel?
 Nu, am fost normală.
 Stai în pic, stai în pic.
 Tu un zi zici, nu m-am plăcut,
 nu m-am văzut frumoasă.
 Și înainte de Vărsatul de Vân sau după Vărsatul de Vân
 a început această imagine despre tine?
 După Vărsatul de Vân.
 Dar rândile astea de abandon, de crescut de alții am fost
 și...
 Astea sunt bonus.
 Lasă-le, lasă-ți bonus.
 Vorbim despre...
 Vărsatul de Vân m-a marcat.
 Asta vreau să zic.
 Și tu, draga de tine, a zis la vârsta aia, hai să facem cur
at.
 Ce significatii sunt interesanti?
 Dar cum am dat seama de asta?
 În regulă, discutăm.
 Realizăm.
 Ironic este, ți-am spus, și paradoxal, că dacă tu n-ai
 intervenit câteva zile,
 s-ar face curat complet, natural.
 Așa este.
 Că mă așa, cad de singură.
 Nu mai...
 Dacă te învăț un exercițiu, ai fi dispus să îmi scrii zil
nic pe WhatsApp
 ce se întâmplă și care e evoluția doar de curiositate?
 Da.
 Doar dacă te învăț un exercițiu? Altfel nu.
 Nu, scrie-o. M-a făcut bine.
 Grumesc.
 Ce ți-a făcut?
 Exercițiu din decembrie.
 Ce-i decit? Nu mai știu.
 Nu știu, am făcut noi ceva, dar mi-a mers.
 Dar ce am făcut? Că sunt curios.
 Am avut o singură dată ocazia, adică curajul, să văd, să
 revăd în registrarea.
 Și am zis, asta-s eu.
 Deoamne, nu cred.
 Și cum a fost pentru tine exerciții?
 Că nu mai știu ce exerciții am făcut.
 Încredere?
 Păi, tot așa am făcut regresie, îngramare.
 Am dus așa un pic în copilărie.
 Nu mai știu, vă știi ce am făcut?
 Că nu mai știu, sincerul zi.
 Nu vă dați.
 Dar mi-a fost bine.
 Așa am descoperit...
 A, cu filmarea, mi-a aduc amintia.
 Am descoperit... pentru că numai peste față mi se dădea.
 Numai peste față ți se dădea.
 Și era... Păi dar nu văd nicio acre, nu plânge.
 Asta era inclusiv înainte de Vărsată, am înțeles corect?
 Da, când eram cu temele de făcut.
 Și da, ne bădeam. Păi, simtă, probabil așa erau și i-am i
ertat.
 Da, știu. Dar pe tine te-ai iertat?
 Nu cred.
 pentru că, nu știu, îmi permit să-ți spun,
 din nefericire este așa, nu este bine că este așa, nu e săn
ătos că este așa,
 nu e în favorea noastră a tuturor că este așa,
 însă, într-un mod absolut paradoxal, psihologia noastră de
 copii
 ne face să credem despre noi că suntem defecti sau în regul
ă cu ceva,
 atunci când suntem certați,
 inclusiv când alții se ceartă în fața noastră cum ar fi pă
rinții,
 copilul ajunge să crede despre el că e ceva în regulă cu el
.
 Într-un mod absolut paradox al lui. Nu știu să vă explic me
canismul de ce.
 Știu doar că este așa.
 De aia vin și te întreb.
 Pe tine te-ai iertat?
 Suntiți vinovată de fiecare dată.
 Suntiți vinovată pentru că?
 Când erau conflicte în casă sau...
 Erau multe?
 Cât erau.
 Cât erau.
 Da. Dar aveam senzația că eu n-am făcut ceva bine.
 De aia am fost ca salvatorul.
 Până la epuizare.
 Ok.
 Cum stai?
 Din nou, caut doar să aflu realitatea, nu trebuie să zici
 nimic ce nu simți,
 vreau doar să aflu.
 Cum stai cu anxietatea?
 O simți des, sau rar, și indiferent cât de rar sau des o
 simți,
 poți o menagerieze sau simți că te provoacă, te destabilize
ază?
 Frica de viitor, da.
 Anxietatea nu e neapărat frica din vreitura, e îngrijorare.
 Îngrijorare.
 Anxietatea poate să fie o stare de încordare nejustificată,
 fără niciun fel de motiv sau sens,
 în care simt că sunt în fight mode fără să mă pregătesc de
 fight mode,
 fără să am niciun fel de fucking motiv.
 Eu conduceam, acum mulți ani vă spunem, de Macedonia,
 conduceam pe autostradă singură mașină, zero motiv de înc
ordare,
 plecam de la serviciu, deci eram în timpul liber, mă pregă
team de timpul liber,
 mă duceam către spa.
 plecam de la serviciu să mă schimb de uniform, mă zoomăm la
 spa,
 ăl era programul,
 și m-am sesizat în timp ce conduceam, că aveam brațul înc
ordat pe volan,
 singur pe mașină, singur pe otostradă.
 Aia e anxietat.
 Are sens?
 Fără motiv, fără logică, fără niciun fel de de ce.
 Pur și simplu simți că ești permanent încordat, agitat și
 atent
 la ce poate să meargă prost.
 Aia legat de viitor, iluminație și îngrijorare.
 Este o altă formă de anxietată, dar nu este aia cronică,
 severă.
 E alta, e alta discuție.
 Ai fiți multe.
 De aia nu conduc.
 Am permis din 2009 și nu am mai urcat la volant.
 Ce ai făcut?
 Am permis din 2009 și nu am urcat la volant, pentru că mi s
-a spus că nu sunt și de tată și de fostu' soți.
 Și de tansă? Cine tansă?
 Tată. Tată. Tata.
 N-am avrut să conduc, nici fostu' soți, și am renunțat la
 ideea aceea.
 și nu mă simt în stare.
 Interesant.
 Deci, ați auzit, da?
 Nu mă simt în stare.
 În care stare nu te simți?
 Da, conduce, că probabil în amortență distributivă.
 Stare este definiția unei emoții.
 Stare este emoție, nu e logică.
 În stare e traducerea lui
 nu simt emoția potrivită
 care să-mi confirme că sunt în siguranță,
 certitudine sau încredere să facă acest comportament.
 Când zicem, nu mă simt în stare,
 este despre stare.
 Paranteză, de la Bender Citire.
 Dacă asculti cu adevărat clienții tăi, îți vor spune
 literalmente matematic
 ce să întâmplă în mintiu ca lor.
 Închidem paranteză.
 Nu tu ai soluția, clientul îți spune în ce stare nu e.
 Ce stare ar trebui să simți, Gabriela, ca să poți să condu
ci?
 să fiu atentă, să fiu disfasă, să fiu relaxată.
 Da.
 Bum!
 Bdumț!
 Nu știu de ce sunt varza.
 Nu? Nu ai greșit? Cum ești?
 Varză!
 Salată!
 Asta e convingere.
 Și despre identitate, chiar dacă o zic celălalt mișto, este
 cum?
 Pe interior.
 Pentru că dacă n-ai tremurat toată,
 Dar ar fi bine.
 Da.
 Și ești obișnuită cu bine?
 Nu prea.
 Ai fost vreodată relaxată?
 Probabil la piscină, la sauna, la...
 Nu cu adevărat.
 Nu că ar trebui să mă simt relaxată.
 Ci cu adevărat ai simțit tu în interiorul tău.
 Sunt oameni care inclusiv la spa, la sauna și la masaj,
 saună și la masaj, sunt tot încordați.
 Aia este înxietatătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătăt
ătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătăt
ătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătătăt
ătătătătătătătătătătătătătătătăt
 A, este anxietată ecronică.
 Eu nu sunt psiholog clinician,
 eu nu fac diagnostici aici.
 Eu vorbesc general.
 Când nu te poți relaxa,
 nici în condiții de relaxare,
 vacanță, sauna, piscină, spa,
 e multă încordare în tine de obicei anxietate
 care nu e o vină sau o declarație de patologie
 și arată o stare psihologică nenaturală,
 reformulez, naturală dusă la extrem.
 Că anxietată e naturală și e benefică
 și sănătoasă din multe unghiuri.
 Doar că dusă la extrem,
 ne ia relaxarea și bucuria vieții.
 Și poți să fi în mijlocul
 centrului de lux din Bali.
 Că dacă tu simți în interior
 anxietate, încordare și panică,
 nu mai contează apusul.
 Are sens?
 Revenim.
 În viața ta recentă,
 ai accesat vreodată
 vreo stare de relaxare cu adevărat,
 Da, în meditații.
 În meditații.
 Da, și alea conduse.
 Și trancele ghidate.
 Deci, în trancele ghidate reușești să accesezi trăi de
 relaxare?
 Așa cred.
 Cum știi?
 Că nu mai am gândurile care mă macină.
 Care-ți gândurile alea?
 Să fac și pe aia.
 Eu acum îmi iau structura.
 Să fac și pe aia, și pe aia, și pe aia.
 Ce înseamnă să fac și pe aia, și pe aia?
 De exemplu.
 Implicatii le-aste pe care le-am zis de zi.
 Care sunt alea?
 Toate sunt de câteva exemple pe care poți să le împărtășeș
ti.
 Păi, nu mai lucrând în sistemul de învățământ, ai foarte
 multe de făcut.
 Știu.
 Și lucrând cu copii mici, tot timpul trebuie să fii atent
 la ce spui, la ce vorbești.
 Eu spes sistemul de alarma, adică atent cum mă comport, cum
 mă îmbran, cum vorbesc.
 Absolut.
 Și dacă n-ai față...
 Dacă nu tremuri.
 Dar cum ești în față lor?
 Deci sunt relaxată.
 Uluu!
 Dar numai la copiii mici.
 Pentru că ei nu te...
 Am emoții mari, am la părinți.
 Pentru că ei nu te...
 Nu știu, se conectează cu mine.
 Sigur? Și tu cu ei?
 Da.
 Pentru că...
 Și iubesc să fac asta, că nu am trecut din 35 de ani.
 Păi dacă iubești, de ce nu ești stresată?
 Păi nu, la școală sunt...
 Copiii sunt bine.
 În fața copilor mici te scara prin păfățucă?
 Da, deoși sângele.
 De ce ești trăsată?
 Și mă doare să nu faceți ca mine, că eu mă rup.
 Te lupti?
 Când mă rup.
 Când te rup.
 Ai vreun moment în viața ta în care nu faci asta?
 Când dorm noaptea.
 Pentru că atunci ești?
 Relaxată și nu am gânduri.
 Care să mă...
 Poți să... Ok, super.
 Te descurci excelent, să știi.
 Ești foarte bine. Te descurci excelent.
 Ce-a făcut?
 A disparut tremuriciu.
 A disparut tremuriciu.
 Cum morți pe ea?
 Ia-i să le aducem înapoi.
 Bă, care-mi dă niște tremurici?
 Că a rămas fără.
 Deci e foarte bine lângă domnul.
 Lângă domnul.
 E minunat.
 Uite, așa o strică.
 Am asistat când cineva a zis Sfântul Horia.
 Blumesc.
 Hai să revenim un pic, Avriela.
 Tu zici, Aisok, este foarte interesant.
 Eu te duc în toate directe.
 E foarte interesant.
 E foarte interesant.
 E foarte interesant.
 E foarte interesant.
 Sfântul Aurel.
 Blumesc.
 Hai să revenim un pic, Aurelă.
 Tu zici, Aisok este foarte interesantă.
 Eu te duc în toate direcțiile ca să extrag cât mai mult din
 structura ta
 și strategia ta de acestui comportament.
 Aisok este foarte interesantă și de mai multe ori, că de-a
ia am insistat.
 Zici, sunt încordată pentru că obligații, pentru că gânduri
.
 De obligații mi-ai zis și înțeleg.
 Dar care sunt gândurile?
 Microfonul de-acum.
 Nu sunt suficient de bună, că întotdeauna nu m-am plăcut.
 Asta e chestia trecută.
 Mie zic cum sună efectiv un gând în căpșorul tău atunci câ
nd te scarpi.
 Înainte să te scarpi.
 Cum sună gândul, dar oricum îți vine zimil că-ți curios.
 Oricum. Deci nu ai cum să...
 Vreau exact gândul.
 Înainte să te scarpi?
 Ce vine?
 Este o agitație.
 Ai emoție, vreau gândul.
 Da, nu știu dacă am gânduri, că de-aia am zis că e automat
ism.
 Ne. Automatism înseamnă emoție gând comportament.
 Dar eu vreau să știu, meziți emoția, încțiatate și încord
are și ok.
 Dar care-i gândul dinainte ca tu să decizi în conștient să
 te scarpi?
 Nu sunt bună. În ceea ce fac, nu sunt suficientă.
 Nu sunt suficient. Așa îți pui efectiv?
 Sau auzi un gând, o voce altcui va?
 A, și mai e ceva cum am venit.
 Că mai fac și ce nu aș vrea eu să fac.
 Și sunt pus să fac
 care probabil ar putea să-l fac și altcineva.
 Deci nu deleg.
 Nu fac ce aș vrea eu să fac.
 Și sunt pus să fac.
 Sunt prea multe sarcin.
 Și poate ar trebui să mai au o pauză.
 și pentru că sunt obligată să fac anumite chestii, cred că
 mă relaxez, făcând ceva dureros.
 Nu te relaxez. Știi ce faci? Întorci către tine furia pe
 care nu vrei să o duci în exterior, acolo unde simți nedre
ptate.
 Ați auzit ce-a zis?
 Am înfuriat pe mine.
 Nu că te-ai înfuriat.
 te agresezi pe tine în baza unei furii pe care nu-ți permit
i să o exprimi exterior,
 să o exprimi interior.
 Furia nu dispare.
 E tot acolo, doar că în loc să spui, nu e drept, nu e core
ct, nu vreau și nu fac asta,
 am zis asta. Nima nu-i aproape, că nu sunt de acord.
 Deci, dacă ai spune asta, ce s-ar schimba?
 Toa ce s-ar întâmpla?
 Nu, nu, nu.
 Nu, nu, lasa efectul asupra ta.
 In mediul tau,
 cuiei vrea tu sa spui mai mult,
 nu fac asta pentru ca e nedrept?
 La ce in te gandiri?
 Imi doresc atat de mult si nu mai am ganduri in cap.
 Ai fugit, ai fugit, ai fugit, ai fugit.
 Nu mai gandesc.
 Ai fugit.
 Cui din mediul tau ti-ai dorit sa-i spui nu,
 nu faca asta, asta e nedrept?
 Cui ai vrea să-i spui asta?
 Spre familie, vorba.
 Spre familia ta? Ok, super.
 E specific cineva din familie?
 Mama.
 În relație cu mama și cu fratele faci cel mai des lucruri
 pe care nu vrei să le faci?
 Nu le spun, dar tot e greu ce-mi spun.
 Faci lucruri pe care nu vrei să le faci în relație cu ei?
 Da.
 Și le faci pentru că?
 Ca așa mi se cere.
 Și dacă nu le-ai face?
 În relație cu ei?
 Eu sufer că puteam să fac și n-am făcut.
 Și ei?
 Și sunt bine, că doar primesc.
 D-ai să facem un exercițiu de imagine?
 Cred că am obosit să mai dau, să mai din mine.
 Nu vorbez din timp.
 Și ressursic, am dat și bani mulți ca să le fie bine.
 Cui să fie bine?
 Familii.
 Ok.
 Și ce ai primit?
 Mic.
 Pentru că eu sunt sunată, ce mai am de rezolvat?
 Învesitia e foarte bună.
 Da.
 Ce mai am de rezolvat?
 Ce faci cu mijlocul?
 Da, ai și pe profit din câte aud.
 Mai dacă te conștiențez.
 Atenții, eu nu critic să se înțeleagă clar.
 Eu nu am nimic în potrivă în a sprijinii familie.
 Eu sunt acum ironic și sunt sarcastic strict în relație cu
 provocarea Gabrilei,
 ca să fie clar că nu e ca și cum eu cred că n-ar fi bine să
 ne sprijinem familia mama sau fratele.
 Doamne, feresti!
 Acum se simtează cumva întâmplător
 se aduce în practică tema noastră din prima parte a zile?
 Mod întâmplător.
 Pe despre asta vorbeam.
 Când noi ne sacrificăm noi pe noi
 pentru a-i face pe celălalt să simte iubiți,
 ne ardem pe noi în interior ca să facem un pic de flamă în
 exterior
 ca celălalt să se încălzească de la noi.
 Dar asta este sinuncidere treptată.
 În parerea lui pentru sinceritate.
 Da, de asta sap în mine.
 Ce crezi tu, hipotetic,
 faptul că sap e în tine, interesant cuvânt ales,
 are mai multe motivații din tot ce mi-ai spus până acum,
 este un ciorcine de convingeri.
 Dar ajungem acolo imediat.
 O să faci un exercițiu imediat, dacă vrei vrea și tu,
 care are potențialul să-ți reschrie ciorcinele cu totul.
 Nu numai o convingere, ci ciorcinele.
 Dacă vrei vrea și tu,
 te ghidezi eu imediat.
 Până acolo vreau să mai vorbim un pic,
 că e importantă și conștientizarea de ce se întâmplă asta
 sau cum fac să fac asta.
 Doar hipotetic, dacă am facut un existent de deimaginăție,
 apropo să nu îi spunăți, de cinci minute când stă cu mine a
ici,
 nu s-a scăpnăt deloc pe cap, dar să nu îi ziceți.
 Dar nu, lăsați-o în pace.
 Doar am vrut să observați voi asta.
 Hipotetic, Gabriela, dacă tu, începând de azi,
 Ei spune mamei tale nu acum, nu atât, nu deloc, acolo unde
 e cazul, sau mai târziu?
 Hipotetic, dacă ai face aceste patru replici, nu acum, nu
 atât, nu deloc, unde e cazul, sau mai târziu?
 Cum ar reacționa mama ta? Hipotetic.
 Mama, nu reacționează hipoteria, am spus, te-am făcut,
 ești obligată să ai grijă de mine,
 pentru că eu te-am crescut și acum e rândul tău să mi-ai ră
zut grijă.
 Deci, asta e zisă.
 Și sunt de acord cu mama ta.
 Și cu porul.
 Da, eu sunt de acord cu convingerea asta.
 Nu sunt de acord cu relația de sclavie, în schimb.
 Mama, nu, aștia...
 ...știam și eu timpul meu, ia...
 Poți la microfon, te rog, că-s curios.
 Ca să nu repet eu către ei, că eu să zică ce, o să-i aud.
 Mai zici eu, atât de rog.
 Deci, ce exact cum am zis?
 Nu s-a auzit.
 Mama este cea care imi spune,
 mi-am minteste de fiecare data,
 ca acum eu sunt cea care am grija de ea,
 ca ma avut ea grija de mine cand eram mica.
 Asta ii zis, dar ultima parte n-ai zis-o.
 Nu mai stiu ce am zis.
 Ok.
 Deci, hipotetic, daca tu ii spune
 nu acum, nu atat, nu deloc,
 pentru ca nu mai vreau sa fac asta,
 sau mai traziu.
 Sau nu pot acum?
 sau nu acum, am zis prima, nu acum.
 Ipotetic.
 Strict ipotetic.
 Răspunsul în moment ale care ar fi ipotetic.
 Verbal, ce ar zice?
 Nu ce ar zis, nu ce ar zice.
 Doar nu are decât să aștepte ca să...
 Nu, nu, ce ar zice? Cum ar reacționa?
 Am zis.
 Nu ai zis?
 Ipotetic.
 Ipotetic cum ar reacționa. Să spunem că eu sunt mama ta.
 Și tu spui, mama, eu își cer ceva.
 Și tu spui, sigur, doar că nu acum, nu acum.
 Nu atât, nu pot să-ți dau cât îmi ceri, nu deloc, nu mai e
 acceptable pentru mine.
 Sau mai târziu.
 Ce ar zice mama ta dacă ar auzi aceste replici acum?
 Te-ar supăra.
 Sigur, zic-mi o replică, cum ar zice, ce ar vorbi.
 Exact ce am zis, că eu sunt obligată să-i acord atenții.
 Tu ai copii, nu?
 Nu am.
 Mă rog, în jurul tău.
 Ești educatul, ești...
 Am copii de la învățătoare.
 Asta înseamnă că tu ai resurse finite
 pe care trebuie să le împarți
 între obligațiile tale profesionale și familiale sau viața
 ta personală
 și mama ta.
 Asta încerc să spun.
 Și poate de asta, pentru că nu am copii și eu am mai mult
 timp liber pentru ea.
 Îți-i timp liber sau ești obligată să-ți-i trim liber?
 Eu sunt obligată. Acum simt ca obligații.
 Pentru că așa am văzut.
 Și tu când ai decis că tot ce spune mama ta este adevărat?
 Nu știu dacă știți, dar părinții uneori zic prostii.
 Da.
 Din bune intenții. Nu mă înțelegeți gășit.
 Adică din bune intenții,
 unii dintre voi sunt părinți.
 Suteți de acord cu mine?
 Din bune intenții, nu-i judecat asta,
 e bă, uneori oară de maiurea, ca oameni.
 Asta înseamnă că nu tot ce spune un părintei sfânt,
 nu știu cum sunt mai slick.
 Uneori părinții se înșeală.
 Și când se înșeală,
 dacă nu se revine asupra ceea ce s-a spus,
 dar e greșit,
 dar a ajuns să fie crezut,
 și necontestat, uneori,
 apar convingeri,
 bă, nu-i interesant cum se așează?
 Apropo, discuții noastre,
 apar convingeri interioare,
 că altfel nu se poate.
 Dacă așa a zis mama, a zis Sfânt.
 Părinții sunt de iubit,
 indiferent cum au fost și cum sunt,
 și indiferent cum s-au comportat,
 au făcut tot ce au putut la viața lor,
 cu tot ce au știut ei,
 sunt doar de iubit și de iertat.
 Dar atenții,
 nu decrezut, permanent, indubitabil, fără limită și fără
 contra exemplul sau fără o minimă evaluare,
 doar pentru că sunt părinți.
 Sunt de iubit, de iertat și de respectat.
 Complet de acord.
 Păi, dar uneori părinții în harta lor mentală,
 și în nevoile lor și în limitele lor și în durerile lor,
 ne fac rău prin convingerile pe care ne însuflă.
 Nu e intenție, nu e vină.
 Doamne feriște, să fie clar că nu vorbez de vină.
 Uneori, doar pentru că nu lasă spațiu, lui e posibil să mă
 înșel.
 N-au avut cum, n-au învățat, n-au avut de unde, nu e vina l
or.
 Dar, e responsabilitatea noastră.
 responsabilitatea noastră.
 A noastră, a copiilor, a celor din jurul lor.
 E falabil și cu unchi, mătuși.
 Același lucru, iubiții.
 În același timp, la fel cum nu crezi tot ce spune un mentor
,
 ar fi bine cel puțin să nu crezi tot ce spune un mentor,
 că și mentorul e o ardairea. Uneori fură curent.
 Păromanesti, mai ales când pleacă din aria lor de expertiză
.
 La fel și noi, ca părinți, ca unchi, ca mătuși,
 ne înșelăm. Și preoții se înșelă.
 Are sens că o duc acolo intenționat.
 Uneori se înșelă și ei, în toată sfințenia lor,
 și în toatele bunele lor intenții, uneori se înșelă.
 Iar asta nu este o problemă, este natural, uman.
 Și atunci eu vă rog astăzi prin faptul că Gabriel a fost su
ficient de legat
 să ne împărtășească asta, instalați-vă filtrul mental
 al lui
 Cum știu că ai dreptate?
 De unde știu că ai dreptate?
 Când tu îmi spui mie ceva.
 De unde știu că nu te înșeli?
 Cum știu că ce spui tu nu mai e valabil?
 A fost, dar poate nu mai e.
 Poate să schimbă contextul, mediul.
 Cum știu că a fost ceva valabil și încetează să mai fie de
 la un punct încolo?
 Sau, una care iustră un pic mai tare,
 Cum știu că am ajuns să te cred fără să te contest?
 Când am decis asta?
 Pentru că, ghici ce?
 Am ajuns să te cred fără să te contest de foarte multe ori
 valabile și în relații de cuplu.
 Și în relații de mentorat ucenic.
 Cresc tot.
 Dintr-o iubire greșit înțeleasă.
 Bine intenționată.
 Dar crede tot ce zice un om doar pentru că îl iubești?
 Sunt și transă.
 Transa de autoritate.
 Iar eu, constant,
 deși sunt în poziție de autoritate și de ghid
 de 12-13 ani,
 constant vă rog, vă invii,
 și am făcut-o de la un guturor generaților,
 nu credeți tot ce vă spun.
 Uneori pot să filez.
 Serios!
 Uneori pot să furcurent un pic.
 Nu știu, m-am trăit să o băsit.
 Nu glumesc.
 Dar fac asta pentru liniștea mea sufletească,
 nu pentru a voastră.
 Nu pentru a voastră. Eu sunt egoist.
 Eu pentru mine vreau să fiu eu un păcat cu mine, că v-am z
is,
 bă, e posibil să mă înșel, nu mă cred pe cuvânt, testează,
 vești rezultate opții, dacă-i de bine, dai o bere.
 Dacă nu, ghici ce am avut și-o zi proastă.
 Și m-au scăpat depresiune eu pe mine.
 Eu pentru mine fac asta. Revenind.
 Nu tot ceea ce ne spun părinții și oamenii pe care noi iub
im,
 care noi iubim, duhovnicii, ghizii, mentorii prietenii,
 este 100% adevărat permanent pentru eternitatea.
 Inclusiv Iisus a zis lucruri
 care nu-s valabile mereu în orice context.
 Acum câțiva să ți zic ce o să zică.
 Simt cum s-a încordat carnea pe voi acum.
 Un să duce cu asta,
 văd gesturul de calmare.
 Băi, băi, s-a riscat, tati, un s-ă duce cu asta.
 Vă dau un exemplu.
 Două o vă dau.
 Întoarce și celălalt obraz
 și iubește-l pe aproapele tău ca pe tine în suț.
 Să mori tu.
 Dacă are bâta în mână,
 eu îi zic, tati,
 ia ce-aci.
 Că așa a zis...
 Băi, ești de acord că nu s-a aplică?
 Ați înțeles
 exagerată intenționat,
 nu tot ce ne spun ghizii, mentorii, spiritualul și duhovnic
ii și părinții
 e valabil mereu pentru eternitate.
 Uneori, contextual, nu mai e valabil.
 A, da, s-a aplică iubește-va pe-apropia tău,
 ca pe tine însuți, când ești în fucking siguranță fizică și
 emoțională
 și nu să rupe sufletul în tine pentru că îl iubești pe el
 ca pe tine.
 Și nu-și bate joc de tine și nu-și într-o relație dinamică,
 relațională toxică.
 Hey, atunci e valabil.
 Are sens ce încerc să spun?
 Am vorbit-o cu el, suntem safe.
 Serios, unii au o chestie asta cu cum să vorbești despre...
 Bă, dacă Dumnezeu ar fi avut ceva împotriva umorului, nu l-
ar fi inventat.
 N-am fi avut capacitatea asta să facem caterincă
 dacă Iisus, Dumnezeu, Buda sau ce vezi voi acolo,
 ar fi avut o problemă cu umorul.
 Mă duc acum ca să rup...
 N-am cum, mi-a venit trăsul.
 La fel și sexul.
 Dacă ar fi avut ceva împotriva Dumnezeu cu el, nu l-ar fi
 inventat.
 Nu l-ar fi făcut la fel de drăguț, cum ne place nouă, ca să
 nu zică...
 Ca să nu mă duc în altă parte. Așa că respirați.
 Revenim.
 Nu tot ceea ce ne spun mentorii, ghizii, duhovnicii,
 părinții,
 este valabil pentru totdeauna
 și este ok și chiar sănătos
 să contestăm uneori cu bun simț,
 corect exprimat și comunicat,
 nu cu nepolitețe, nu cu agresivitate, nu cu reproși,
 dar uneori ce ne spun părinții încetează să fie valabil,
 mai ales când ne face rău nou înșine.
 Ajunge la voi.
 Și asta nu e neiubire față de ei.
 Este iubire față de noi și exerțarea dreptului la propria
 viață.
 Me-amintesc ce ar fi zis mama hipotetic, cum mi-a zis cu ad
evărat,
 nu ți-am greșit cu nimic.
 Am zis, mama, poate ai greșit și tu față de copiii tăi,
 nu doar de mine, având încă 3 frați.
 Nu îți ceri iertare, că eu tot îmi ceri iertare, sufletului
 tău și...
 ...sul față de mine, având 76 de ani.
 Și...
 Nu ți-am greșit cu nimic, dar așa a strigat.
 N-am decis să-mi ceri iertare.
 A fost că, în general, toată...
 Așa ne-a crescut cu porângi, cu ai-n-ai dreptate, execuți.
 Și...
 Tu ai crezut.
 Ceea ce mi-a zis.
 Adică, hipotetic, nu mai există alt răspuns.
 Nu ți-am greșit cu nimic.
 Există un răspuns.
 Ai dreptate.
 Nu mi-ai greșit cu nimic.
 Dar nici eu ție ca să continui,
 să mă omor pe mine ca să te sclavagez pe tine.
 Dar nu zic să o zici, eu zic că există un răspuns.
 Tu doar ai zis că nu există un alt răspuns. Ba da.
 Asta e răspunsul pe care să-ți-l dai tu ție în interior,
 Gabriela.
 Pentru că, atenții, eu și mergem mai departe, din punctul
 meu de vedere,
 părinții, mama ta în cazul ăsta,
 nu e nevoie să fie convinși
 că ne-au greșit și ei așa că să mai tacă în...
 Nu am zis asta. Nu e despre asta.
 Renunțați la asta.
 Eu nu cred că e necesar să avem dreptate în fața părinților
 noștri,
 mai ales de la o etată încolo,
 când nu mai ai cuciun să vorbești
 la nivel de resurse psiholocii emoționale.
 Nu că abuiești sănătate.
 Nu au greșit cu nimic.
 Dar de la un punct încolo a insista
 să ai dreptatea în fața unui om
 care nu poată să conceapă acea dreptate.
 Nu că nu vrea să treodea.
 Pă, harta lui nu există.
 Este extenuare neintenționat atpropria tale persoane.
 Nu, nu e despre dreptate.
 Dar e despre ce aleși tu
 să înțelegi tu și să crezi tu
 despre obligațiile tale. Aia, da.
 Pentru că îți dau un exemplu.
 Cum ai putea să răspunzi?
 Mamă, nu mi-ai greșit cu nimic,
 dar eu nu te refuz acum pentru că mi-ai greșit.
 Eu doar îți spun, nu pot acum, nu pot cât ceri,
 nu mai e asta acceptabil dacă e ceva nu complet,
 Sau te rog înțelege și permitem să-ți ofer mai târziu.
 Astea nu-s pedepse.
 Astea sunt limite personale de bun simț sănătoase
 în fața oricării om pe planeta asta.
 Dacă cumva insista, aș întreba omă,
 măi, mamă, tu vreodată ai zis cu cuiva, nu acum, nu atât,
 nu...
 Că sigur a zis, dar portalul acesta ce îmi spui tu?
 A zis, dar la ea nu există să-și ceară iertare, scuzei dacă
 ar sugrăși.
 Super, nici nu trebuie.
 Și e atât de prins în programul ăsta că ea nu greșește.
 Absolut.
 Și zi, ai dreptate.
 Te areleasă din start.
 Ai dreptate.
 Uite la ce...
 Mamă, tu nu greșești și ai dreptate, dar nici eu căsă a ta.
 Din moment ce tu nu greșești, că tu ești mama,
 Nici eu nu greșesc că sânge din tine.
 Ghiștești.
 Suntem la fel.
 Asta e un pic de umor, aș face o mantă.
 Am rămas cu recunoștința că datorită ei am venit eu aici.
 Super.
 Și?
 Nișmăcar.
 Dar aici îmi provoacă.
 Tu știi că majoritatea cuvârșitoare a oamenilor care aleg
 să facă copii, nu toți,
 majoritatea
 fac asta tot din egoism?
 Tot pentru ei, in siși.
 Tot pentru că vor să simtă ei o emoție, o apartănență sau o
 împlinire
 pe care convingile lor le spun că altfel n-ar putea.
 E tot despre ei.
 Și asta zic psihologii, nu zic eu, să nu dați în mine.
 Nu toți, nu mereu, dar mulți.
 Tot pentru ei.
 Alții o fac și pe interes economic.
 Pă vremuri așa se făcea.
 Să am să-mi aducă un pahar cu apă la bătrânețe.
 Bă, sunt oameni care așa au gândit când au făcut copii.
 Alții, mai înaintea lor, sunt aia care au zis
 am nevoie de mână de lucru la prașilă.
 Și făceau copii, nu glumesc,
 făceau copii ca să aibă păcini să delege peste 3 ani, 5 ani
, într-adevăr,
 dar gândeau strategic.
 Este istorie a umanității.
 Așa erau convingerile.
 Eu doar vin și aduc aminte
 că nu faptul că ne-am născut nu este un neapărat mereu un
 gest plin de altruism și noblețe al părințelor noștri.
 Să dea Dumnezeu sănătatea.
 Dar uneori ne-au făcut ca să se împlinească ei pe ei.
 Ceea ce mă bucură, e sănătos.
 Dar asta nu ne face obligați la sclavagism emoțional pentru
 tot restul vieții.
 Eu asta vin și spun.
 Asta am simțit.
 Ai simțit?
 Când?
 Învățuiesc, mi-am mulțumit.
 Dar nu știam să-l definez.
 Dar când ai simțit asta?
 De câte ori făceam gesturile pentru familie?
 Voi au zis că vorbești la trecut, că mi-e...
 Dar de ce vorbești la trecut?
 Că nu mai vreau să fac.
 Păi nici până acum n-ai vrut.
 Și n-am mai dus până pe spate.
 S-a prins.
 Mi-a zis că n-am mai pus mâna pe față.
 Nu, ca a avut mana libera de cateva ori.
 Dar ma simt relaxata.
 Da, tine microfonul un pic la gura, asa.
 Te simti cum?
 Ma simt relaxata, chiar daca am venit tremuranduata.
 Si face bine.
 Cu bucur.
 Da.
 Inainte sa facem exercitul de care ti-am zis ca vreau totul
 sa il facem.
 Da, ce?
 care ţineţ că vreau totul să-l facem.
 Ce simţi în legătură cu obligaţia de a fi la cheremul păr
intelui tău,
 pe care am toată încurajarea să-l respecti, să-l sprijini,
 să-l iubeşti, să-l protejezi,
 cu amendamentul de a nu te...
 Că trebuie să mă detaşez.
 De?
 De?
 Ia sau de ce?
 de mama,
 de...
 de toți cei în care am investit foarte mult.
 Cum faci asta?
 Eu nu am zis să pleci din viața lor sau să le dai viteză.
 Să pun limite.
 Nu.
 Poți să-mi spui o limită pe care vrea să o exercezi?
 În relație cu ei?
 Am reținut ce vrei de la mine, dar
 în momentul în care sunt pregătită pot și am timp, o să...
 Super, putem să lucrăm un pic...
 Onorez asta.
 Oh, super.
 Putem să lucrăm un pic, să o cizăm un pic, să nu sunea atât
 de dute în gâtul mătii?
 Că sună... Ați auzit cum am formulat-o?
 Am reținut ce vrei de la mine,
 dar când o să am resurse, o să onorez ce mi-ai cerut.
 Asta e un fel de...
 Kind reminder, dacă știți filmul.
 Lasă-o așa, că știu alții, nu?
 Da? Deci dacă vrei să lucrăm un pic, că sună prea...
 Dar îmi place.
 Dar sună prea...
 Da-mi mai dă-te și...
 Cum ar fi să spui...
 Să faci așa...
 Îți mulțumesc că ai încădere să-mi cere asta
 și în aceeași timp știu că știi și tu cum e.
 În momentul ăsta sincer n-am resurse să te sprijin.
 pentru că trec printr-o etapă slash perioadă provocatoare
 și simt că am nevoie să mă odihnesc un pic înainte să îți
 ofer ce ai nevoie,
 pentru că n-am, nu pentru că nu vreau.
 E ok pentru tine să-ți fac asta mai târziu?
 A dată de multe cuvinte.
 Eu vorbesc de emoții, atenție.
 Ai simțit același lucru că am zis eu, versus ce ai zis tu?
 Eu nu vorbesc de mama ta, eu vorbesc de atitudine.
 Mame tale, dacă vrei, facem un upgrade, acum scacea GPT.
 Tâng, tâng, tâng, tâng!
 Mi-a dat alt prompt!
 Ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha,
 ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha, ha
 Mame tale, i-aș răspunde dacă îmi primiști și vrei să exerț
ăm.
 Mama, iartă-mă că trebuie să spun, în momentul ăsta, sincer
, efectiv nu am de unde,
 pentru că am atât de multe provocări la școală și în viața
 mea, încât efectiv mă simt goală
 și simt că nu am fizii de unde să îți dau și știu că înțe
legi ca părinte cum e.
 Bă, ou, știi cum bursul duce?
 Eștelent, am înțeles eu.
 Și dacă am înțeles, eu știu.
 Înțeles eu.
 Și dacă îmi înțeles, eu știu.
 Ideea este că eu nu știu care e vocabularul și cuvintele pe
 care mama ta le înțelege celălalt bine,
 eu vreau doar să evidențiez o limită comunicată non-agresiv
.
 Eu aia vreau să...
 Non-agresiv.
 Ok, îmi dai un like pentru...
 Stai!
 Ia loc, ia loc, îmi fugi, nu pleci, nu pleci.
 Știți că la GPT, când îți dă un răspuns bun, dai un like ac
olo, știi?
 Ca să-l dresezi.
 Bun.
 Concluzia.
 Cred că ar fi în favorea ta
 să începi să exercezi,
 chiar dacă uneori nu-ți iese,
 în regulă, uneori o să-ți asa,
 alteori nu.
 Împărtășirea unor limite
 sub formă de împare rău, nu pot acum.
 Nu deloc. Acum. Acuma nu pot.
 Pentru că am niște provocări,
 nu trebuie să le explic niciodată,
 sau am niște situații de gestionare,
 ce cuvinte înțeleg ei,
 unde sunt obligată să rezolv ce ține de încemătul doare pe
 mine.
 Nu știu, mai întâi. Aia să sune.
 Am nevoie să mă prioritizez.
 Dar nu cu am înțelești ce vrei de la mine
 și când o să am resurse o să onorez ce mei ce...
 Ceea ce nu ar fi greșit. Unii merită.
 Unii merită, dar nu e ecologic.
 Nu trebuie să sune așa, așa zic.
 Cât de împăcată te simți cu comunicarea unei limite de azi
 încolo?
 Ok?
 Ok.
 Și microfonul.
 Și la școală ai putea să spui mai des
 înțeleg că tu vrei să fac asta,
 nu am fizic cum ca timp și ca mușchi,
 că nu pot să fac șapte în același timp.
 Da.
 Poți?
 Pot.
 Crezi?
 Mă conving pe partea asta.
 Nu, tocmai.
 Eu nu vreau să zici ceva ce tu crezi că sună bine,
 dar nu crezi încă.
 Eu vreau să știu ce te-ar putea opri să faci asta.
 Doar de curiozitate.
 Nu, nu, ține doar de mine.
 Evident, știu, dar acum vorbești din cărți.
 Eu vreau să iei și un pic din pilot automat.
 Dacă ar fi să nu poți să pui limite la școală,
 ce te-ar opri?
 Hipotetic.
 Dar e mult mai sănătos, mă detașez.
 Înțeleg ce ar fi. Dacă ar fi să nu poți, Gabriela, ce te-ar
 putea opri?
 Unde ai rămas? Că ai rămas undeva tu.
 Reste întoarce, unde ai rămas tu?
 Eu lucrez la step by step, copiii stau 10 ore, depinde și
 de o colegă, de aia sunt aici.
 Că asta e colegă mea de dimineață până seara.
 Pai pleacă ea și le înțelegem.
 Dar de cele mai multe ori pleacă ea.
 Superb!
 Și aș vrea cumva să pun limica.
 Stai un pic.
 De cele mai multe ori pleacă ea?
 Da.
 Super.
 Păi nu-i super, că stau eu toată săptămâna de dimineață pân
ă că...
 Păi și cum ai putea să faci să nu mai plece ea?
 Nu mai am timp de mine.
 De unde pleacă?
 Păi are cursuri, are și ea, dar ea libere multe.
 Ia, da.
 Dar cum ar fi să îți pui și tu cursuri mai des?
 Dacă-n străinătate sau...
 Cum ar fi să îți pui și tu cursuri mai des?
 Sau străinătate mai des?
 Fără să mergi neapărat.
 Da. Adică aici aș vrea să pun o limită.
 Sigur.
 E prea mare efortul din partea mea.
 Super.
 Deși îmi vezi foarte mult ceea ce fac.
 Cu ei ai putea să pui această limită conducerei sau colegii
?
 Nu, colegii, pentru că suntem la mică anțe.
 Super. Ai avut vreo altă discuție cu ea?
 Nu, doar am executat ce-o zis, pentru că vine din copilărie
.
 Stai, stai, stai un pic.
 Doar ai executat ce a zis colegă ta, fără să porțuți?
 Da, adică m-am anunțat că nu poate veni, nu vei.
 Sigur, uneori.
 Și îmi fac timp. Am, n-am, sunt acolo.
 Ok. Cum ar fi să-i spui data viitoare,
 De data asta pot, ca să nu o scoți din priză bruscă, doar
 că o perioadă
 nu o să pot să te mai suplinesc la fel de des, pentru că am
 o situație tensionată în alte direcții
 și am nevoie să mă odihnesc.
 Nu-i spui ce.
 Dar poți să facă asta.
 Am mințit cu ceva în ce am zis?
 Nu, nu, nu.
 Nu am spus că-mi bolnavă, nu am zis că am probleme,
 nu am zis că am o situație tensionată în alte direcții
 și am nevoie să mă odihnesc.
 Adică o anunț cam și o limită.
 Exact. Da, nu din prima, pentru că e un pic agresiv.
 Eu sunt fană o comunicării strategice.
 Dar, da, viitoare, când te roagă ceva,
 tu te aștepți să te roage, că nu înțelegi că se întâmplă
 des.
 Așa?
 Spune-i, da, pot, du-te liniștită,
 doar vreau să îți împărtășesc, comunic, ce vrei tu, cum te
 înțelegi tu,
 că din momentul ăsta, pentru o perioadă,
 nu-i zici o lună sau cinci,
 o perioadă,
 nu voi putea să te mai sprijini atât de des.
 Nu înseamnă deloc.
 Pentru că am niște provocări în alte direcții pentru care
 sunt nevoită să mă odihnesc și să mă prioritizez.
 Învăț cum să îmi pun limite.
 O să auzi audio ăsta și o să îți îl notează colegă ta, dacă
 vrei.
 Vietera ta.
 Suna ok?
 Da.
 Bine.
 Nu pleci.
 Pentru că vreau să daiesc cam unul mai departe.
 Și vreau să facem un exercițiu.
 Tine, e al tău.
 Sunteti ok dacă stăm un pic să facem acest exercițiu acum
 că e contextual potriviști să întârziăm puțin la masă?
 Bine.
 Cum?
 Nu știu.
 Maxim, eu zic că la 2 plecăm de aici.
 Opinia mea, dar am vrut să...
 Bine, Mândru, hai lângă mine.
 Stai lângă mine așa.
 Pentru că ce o să vreau să te rog
 este să-mi permit să te ghidez într-un exercițiu
 care se numeste o oceană de resurse.
 Acest exercițiu este unul în care tu nu ai de făcut absolut
 nimic.
 Zero. Nimic. N-ai niciun efort.
 Nici măcar la microfonul o să vorbești,
 decât punctual în care o să te rog eu ceva anume.
 Și poți chiar să-ți-l țini eu, dacă vrei.
 E foarte ok, așa.
 Îți-l țini eu și o să zic eu din când încă microfonul,
 chiar dacă ești cu ochii închei.
 Și o să simți că zic microfonul.
 Deci, tu ai zero efort de făcut.
 cu o chealare, dacă vrei.
 Telefoanele important să fie pățințioase, de motive evident
e.
 Este un exercițiu banal, la nivel de efort.
 E absolut zero.
 Te voi ruga să faci niște pași în spate
 și după aia niște pași în față. Atât.
 Întrebare pentru tine înainte să începem acest exercițiu.
 Am reținut câteva stări emoționale,
 dar aș vrea să-mi confirm sau să adaugi, dacă este cazul,
 pe care vrea ca tu se le simti mai des.
 Si am reținut așa.
 Relaxare,
 liniște în cap,
 gânduri, mi-ai zis, da?
 Și ce alte stări emoționali ai vrea tu să simți tu, Gabri
ela, mai des,
 pentru ca presiunea pe care tu o simți să faci ce zic sau
 vor alții
 să nu mai fie sau să scadă?
 Să mă plac, când mă uit în oglindă.
 Să te plași tu pe tine când te uiți în oglindă, ok?
 Așa cum sunt.
 Am putea să-i dăm un cuvânt?
 Să mă accept, așa cum sunt.
 Să mă accept sau s-o admir?
 Să mă accept.
 Să te accept. E tu pe-ul. Mergem la admirații.
 Întrebare pentru tine.
 Să am încredere în mine.
 Să ai încredere în tine. Ai avut o altă încredere în tine?
 Păi, când bifam că am rezolvat, am fost bună.
 Nu, înainte de asta.
 Înainte să înveți să bifezi ca să ai încredere în tine,
 ai avut vreo altă încredere în tine?
 Am avut sensația că am fost la culți tot timpul.
 Ok.
 Mică și mersemnată.
 Nici când erai mică, mică, mică, mică, mică, de tot?
 N-ai simțit?
 Au fost cu bunicei.
 Super tare!
 La altă doamnă.
 Și ce?
 Păi, nu știu.
 Ai experimentat vreodată starea de...
 N-am nimic de făcut ca să fiu iubit?
 Am stângit tot timpul după iubirea părinților.
 E natural.
 Când erau cu mine.
 În schimb, eu era cu ei.
 Tu îți iubești copiii la clas?
 Foarte mult.
 Da.
 Și cum știi că îi iubești?
 Pentru că văd afecțiunea.
 Și copiii te iubești pe tine?
 Da.
 Sigur?
 Dar nu se poate altfel să...
 Nu te cred.
 De ce te iubești pe tine?
 Când am plecat ieri de la școală, de trei ori au venit, tre
i ori, același copil,
 El daia la cup ca sa... si la o la revedere de la mic am
 plecat cu geanta la tren.
 Si m-a impresiona foarte mult.
 Si tu simti iubirea lor?
 Simti iubirea lor.
 Te dai voie sa te bucuri de iubirea lor?
 Da.
 Sau doar stii ca esti iubita, dar nu intra la tine in frate
a?
 Nu, nu, nu.
 Stii ca intra?
 Sunt empatica.
 Deci din partea lor simti iubirea?
 Foarte mult.
 Ok.
 Chiar e bine.
 Cred ca mi-am dat decina de acolo.
 Ok, bine.
 Deci puti fi iubita, nu sunt atat de defecta.
 Bine mai zis eu atat.
 Cum ai zis?
 Daca sunt iubita, nu sunt atat de defecta.
 Logic.
 Bun.
 O sa intrebuie sa inchizi usor de tot ochii
 si sa-ti dai voie pur si simplu sa respiri.
 E, excellent.
 E, faci foarte bine.
 Da, am inceput de jumat de ora da nu te-ai prins tu.
 E perfect în regulă.
 N-ai nimic de făcut, doar respiră.
 N-ai absolut nimic de făcut.
 N-ai niciun trebuie,
 n-ai niciun dacă.
 E excelent.
 Doar dăzboie și respiră, fără presiunea lui, trebuie să fii
 într-un fel la nume.
 Poți să-ți ții mâinii de în ce poziție vrei tu,
 poți să-ți ții corpul în ce poziție vrei tu,
 e excelent.
 Niciun fel de trebuie.
 niciun fel de dacă,
 niciun fel de direcție.
 Excellente.
 Foarte bine.
 Și tot ce ai de făcut pentru acest exercițiu și acest
 proces
 este să-mi permiti
 să te ghidez,
 să te susțin,
 să te însuțesc.
 Și vocea mea te va însuți
 și eu sunt și voi fi aici permanent în stânga ta,
 te voi ghida, te voi susține
 de la început până la final
 și deși acest proces este fără vreun efort pentru tine
 îți mulțumesc pentru încrederea
 de a te lăsa ghidată
 și susținute de mine.
 E excelent, îți mulțumesc.
 Și cu fiecare respirație, probabil că observi, nu e așa,
 corpul tău își amintește
 starea
 De letting go.
 Stare de renuntare,
 stare de relaxare,
 oricat de străină iar fi
 permite-i corpului tău, e excelent,
 să renunțe la fiecare tensiune
 din vârful degetelor până în vârful firului de păr din cap
ul tău.
 Să plece tensiunea, să plece încordarea,
 e excelent.
 Fără un efort, doar observ
 Cu fiea expirație iese tensiunea și încordarea și cu fie
care inspirație,
 de extra de intră în relaxare, liniștea și pacea.
 Și încă o dată îți confirm și îți reamintesc,
 ai fost și iești și vei fi în perfectă siguranță.
 și vocea mea te vă însuți în această scurtă călătorie, în
 acest proces.
 Te invit, drăguă mea, să-ți aduce aminte de acel moment din
 copilăria ta
 de care mi-ai povestit și acum, și ultimă dată,
 în care ai avut acel vărsa de vânt.
 și fără să faci nimic altceva, doar gândește-te la acel
 moment.
 Doar gândește-te la acea zi în care te-ai trezit și ai
 constatat sau ți-i s-a spus că ai vărsa de vânt.
 Vezi prin ochii tăi, simte ce simți ai atunci, fără să int
ri în acel proces, doar observă.
 Și spunem ce simți, ce vezi și auzi, dacă poți.
 Speriat.
 Greață.
 Greață.
 Să înțeleg că ești acolo acum?
 Da.
 Ce vreau să faci acum, dragă mea?
 Este la numărătoarea mea de 3.
 În 3, 2, 1, fă un pas în spate, te rog.
 Fă un pas în spate.
 Rămâi în acea zi,
 Rămâi în acel moment, rămâi în acel context,
 doar că ieși din corpul, din trupul, din acel moment
 și devii un observator invisibil,
 un evaluator care o privește pe Gabira de atunci,
 din aceea zi, doar privește-o.
 Cât i-a nevea?
 6 ani.
 6 anișori.
 Privește-o de aici din punctul în care ești acum,
 doar observă.
 Ce simți tu de aici față de ea?
 Privește-o pe Gabira deștrasănișori
 în prima ei zi, în primă ei moment în care constată sau ei
 se spune
 că are vârsat de vânt, observă ce simte ea,
 Ce zice ea, ce face ea?
 Doar te rog, spunem, tu de aici, cu un pas in spatele ei,
 privind-o pe ea care e in fata ta,
 ce simti fata de ea?
 Desnadejde. Nu poti s-o ajuti.
 Asta simti tu despre tine. Eu sunt curios ce simti tu des
pre ea.
 Voi ca se chinuie.
 Cum vezi ca se chinuie?
 Asta este o observatie foarte buna.
 Totusi vreau sa-mi spui ce simti despre ea,
 cand o privesti,
 ce simti privind-o,
 observand-o.
 Te doare.
 Te doare.
 E perfect normal, e perfect inreguleste,
 e in perfecta siguranta.
 de siguranță. Continuăm să o privești de micuță de 6 aniș
ori
 și spunem ce simți mai mult despre ea. Desnădește, te doare
, cum o evaluezi, cum o apreciezi, cum o descrii.
 E acoperită de coji, de bube, se scarpină, are temperatură,
 căldura e mare, în încăpere,
 are o substanță pe ea.
 Și ce simți când o privești?
 Eu.
 Da, privind-o pe ea în această descriere pe care mi-ai fă
cut-o acum.
 Nu pot să ajut.
 Nu pot să ajut, dar ce simți când o vezi în starea asta?
 Ce simți?
 Ce îți provoacă privind-o?
 Chiar și dacă e doar un copil, ce îți provoacă, previnde un
 stara aia plină de coji și de substanță?
 Grijă, că nu-i milă.
 Nu-i milă, e grijă.
 Și altceva, ce simți când privești cojile, ce simți când
 privești scărpinăturile, ce simți când privești substanța a
ia de pe ea?
 Repulsie.
 Nu știu, mă întrebi?
 Asta simți? Nu știu ce e acolo.
 Dar fi sinceră, indiferent ce simți.
 E perfectă regulă și nimic greșit.
 Nu e frumoasă.
 E frumoasă? Nu e frumoasă.
 Dar cum e dacă nu e frumoasă?
 Urâtă.
 Urâtă, e regulă, e perfectă regulă.
 Ai spus repulsie? Simți repulsie?
 Simți, e perfectă regulă să simți.
 uneori e natural, nu e o decizie, nu te face un om rău.
 Mai este ceva asemănător repulsie pe care îl simți privind-
o pe micuța cuvărsa de vân?
 Păi nu pot să o ajut.
 În regulă, înțeleg. Neajutorare.
 Dar asemănător cu repulsia mai e ceva acolo?
 orice, e perfectă în regulă, e binevenit oricum simți să le
 exprimi.
 Nu.
 Nu pot să.
 E în regulă.
 Nu mă pot apropia, e bine să resping.
 E în regulă, e o senzație absolut naturală și umană,
 mai ales că nu este a ta.
 Ai fost învățată să simți asta.
 Nu e o vină.
 O privesc rece.
 Perfect in regula.
 Cu cat mai mult descrii ce simti in mod natural
 si real despre ea,
 cu atat mai mult asta sa opresti azi.
 Ce greata.
 Ce greata. E perfect in regula.
 Aprecizi sinceritatea
 si iti multumesc pentru vulnerabilitatea
 si te asiguri ca tot ceea ce mi-e exprimit si detaliezi,
 Fetița știe că nu e despre ea și că nu e vina ei și că nu e
 vina ta.
 Repulsie, greață, rece.
 Mai este ceva ce simți față de această copilă cu varsa de v
ând?
 Nu. E perfect, în regul.
 Și îți mulțumesc mult pentru fiecare răspuns, pentru că
 acum urmează partea cea mai frumoasă,
 poate chiar cea mai ușoară pentru tine din tot acest proces
.
 Și îți mulțumesc pentru încrederea de tealăsa ghidată și
 susținută de mine.
 Pentru că, draga mea, te infiți să-ți imaginezi, privind-o
 pe această micuță de șase anișori,
 La un pas distanta se afla toate generatile de copilași.
 de copilași, pe care tu i-ai ghidat, i-ai susținut și i-ai
 iubit.
 Sunt în spatele tău, în un pas distanță,
 formând împreună un ocean de resurse
 care abia așteptă
 Să te îmbăieze, să te cuprindă, să te îmbrăcișeze.
 Mănuțele lor, ochilor, puritatea lor, frumusețea lor, blâ
ndețea lor,
 Liniștea lor mentală, pacea lor, jucăușenia lor
 și iubirea lor necondiționată,
 e perfect în regulă.
 Toate sunt în spatele tău, la doar un pas, distanță.
 Și ce o să te invit acum,
 ghidată și susținută de mine,
 e doar să faci un pas
 în spate, în trei,
 doi, unu, acum.
 E excelent. Îți mulțumesc.
 Și doar de zvoie să respiri.
 Nu ai nimic de făcut.
 Nu ai nimic de spus.
 Hei, excele, nu ai nimic de iertat.
 Nu ai nimic de zis.
 Nu ai nimic de confirmat.
 Doar lasa-te,
 înconjurată,
 iubită,
 îmbrățișată
 de acest ocean de resurse,
 de sufletele
 care vin catre tine din toate direcțile.
 Cu îmbrățișarea lor, excelent, doar dă-ți voie.
 Cu privirea lor, cu iertarea lor, dă-le voie să ajungă la t
ine.
 de sus, de jos, din stânga, din dreapta, din față și din sp
ate,
 ca și cum nici dacă ai vrea să te ferești.
 N-ai avea cum, nu-i așa?
 Permite iubirilor, gingășiei și purităților,
 și frumuseților de copil,
 perfecți așa cum sunt, indiferent,
 cum arată sau vor arăta.
 dă-le voie să țian brațe sufletul și inima și chipul.
 E excelent!
 Doar lasă-te iubită, apreciată, mângâiată și vindecată ac
olo unde este nevoie
 și sufletul tău știe mai bine ca oricine,
 unde să permită iubirii să panseze.
 Tu doar încarcă-te.
 Simți cum crește nivelul din vârful degetelor tale de la
 picioare în sus.
 Simți cum te încarci cu iertare, cu iubire,
 cu apreciere și admirație de copil.
 Ca și cum nici dacă ai vrea să te opui, n-ai cum să nu sim
ți acea căldură de mânuță,
 de suflet care nu știe să judece, să evaluateze sau să i
erte,
 pentru că în gândul și în sufletul lui niciodată nu greșeș
ti cu nimic.
 Dă-i voie să urce această resurse și mai sus, foarte bine,
 să te umple până la genunchi și mai sus,
 până la shoulder și mai sus,
 și pe față, și pe spate, și mai sus,
 cu liniște, cu încredere, cu pace,
 cu bucurie, cu apreciere.
 E excelent! Cu iertare, cu liniște, cu admirație,
 cu recunoștință.
 E excelent și ce bine e noi așa
 să te lași abandonată în centrul acestor mănuțe,
 acestui ocean de iubire
 care există, a existat și va exista pentru totdeauna,
 doar pentru tine.
 Formate din atâtea generații de zeci de copilași
 care acum toți își exprimă iubirea, recunoștința, apreciere
a la un i son.
 E excelent.
 Și doar da-i voie să te umpli?
 E excelent.
 Să curețe, să vindece, să încarce, să transforme orice-i ne
voie,
 să părăsească centrul Sfântului Tău și fiecare cerut la cor
pul lui și ființei tale.
 să se imbibe cu această iubire
 nemărginită,
 ca un ocean de energie, de iubire,
 în care în orice direcție te-ai duce,
 dai deși mai multă iubire,
 admirație, recunoștință.
 Și tu nu faci decât să te încarci până când urcă atât de
 sus,
 încât îți depășește centrul și creștetul capului,
 și urcă și mai sus până când Tu devii centrul acestui ocean
.
 Ești în mijlocul ei, în mijlocul lor
 excelent.
 Și cu fiecare expirație
 inspiri iubire, încredere,
 admirație, acceptare necondiționată,
 liniște mentală,
 pace,
 și mâini de copilași care îți îmbrățișează și îți mângă ech
ipul,
 toți în același timp îți transmit cât de frumoasă ești
 pentru ei, pentru sufletele lor,
 pentru că acest echip pe care ei îl privesc și îl iubesc,
 I-a ghidat atâta timp cu blândețe, e excelent, cu iubire,
 și ei îl iubesc pentru că pentru ei acest chip înseamnă sig
uranță,
 înseamnă susținere, înseamnă iartare.
 și de asta îl admiră, îl iubesc și îi poartă veșnică recuno
ștință.
 Dă-le voi cu mânățule lor să te atingă chipul, să te mângh
ie, să te iubească,
 să te sărute pe obraz.
 E excelent.
 Și să te încarge cu fiecare gest al lor.
 Cu atât a iubire,
 cu atât admirație,
 încât parcă nici nu mai poți să duci.
 Și nu mai ai unde să pui.
 Ce bine însă,
 de acest ocean de resurse.
 A fost, este și va fi,
 este și va fi pentru totdeauna
 la un pas în spatele tău,
 ca tu să te întorci oricând,
 să te reconectezi cu el,
 să te îmbăiezi în el,
 să te lași spălată,
 vindecată, transformată, protejată, ocrotită,
 inundată de resurse,
 de iubire,
 așa cum nu mai niște suflete de copil
 pot să-ți oferi.
 Și tu,
 norocoasă ce ești,
 binecuvântată ce ești,
 te bucur de iubire atât ori
 și atât ori zeci
 de copii.
 Doar dă-le voie să-ți dea înapoi
 păcar un pic
 din ceea ce tu ai pus în sufetul lor
 și vor continua să facă asta de azi înainte
 fără efort,
 fără ca tu să fii conștientă de asta,
 fără să vrei să îți propui sau să poți opri asta,
 acest ocean
 de resurse, de încredere, de iubire, de pace,
 de iertare, de admirație și de recunoștință,
 va continua
 să spele,
 să vindece, să transforme
 fiecare părticică din corpul și sufletul tău,
 care ar avea sau vor avea vreodată nevoie de asta,
 fără ca tu să faci un efort.
 Și acum,
 încărcată până la refuz și poate încă un pic peste
 de aceste mănunțe, gingașe, plăpânde și atât de iubitoare,
 cu ochilor atât de blajini, iertători și admirativi,
 te invit cu această stare,
 cu aceste resurse excelent.
 la numărătoarea mea,
 să faci un pas în față
 și să revii
 în momentul în care o observai pe micuța
 cu pojar, cu vârsat de vânt de acum
 mulți ani.
 În trei, doi, unu,
 cu toate resursele pe care le-ai primit acum, faci un pas
 în față
 și iei cu tine această stare, aia e excelent,
 Această atitudine, super, aceste resurse, această iertare,
 această admirație,
 această iubire care parcă dă pe afară,
 ca un izvor ce nu se poate termina vreodată.
 Și cu aceste noi resurse în tine,
 privește-o acum pe fetița de 6 ani, cu vărsa de vânt.
 Doar privește-o fără să faci nimic, fără să spui nimic.
 Doar privește-o.
 Cu tot ce au pus acesti copilași în tine,
 cu tot ce ți-au adus în minte că poate era deja acolo,
 doar privește-o.
 Privește-i corpul,
 privește-i
 ochii.
 Ce simți față de ea?
 Nu mai are tristete.
 Mmh.
 Și ce simți tu privind-o?
 E curată.
 E curată.
 Asta e un fapt. Eu sunt curios ce simți.
 O iubesc.
 Mmh.
 Privește cu această iubire
 fără să faci un efort.
 Și dacă ar fi să găsești ceva în toată starea ei actuală,
 care a fost și care știm va trece și se va vindeca,
 Dacă ar fi să găsești ceva să admiri, privind-o,
 O admiri că nu mai e tristă, ce frumos!
 Și dacă ar fi să o privești în ochi,
 cum i-aste uită în ochii tăi și tu în ochii ei,
 ce-ai găsit frumos privind-o?
 Mă iartă.
 Mă întrebi? Sau îmi spui?
 Mă iartă.
 Mă întrebi dacă te iartă? Și ce îți răspunde?
 Te iartă. Ce frumos.
 Mă iartă?
 Te iartă.
 Pentru că nu am știut să mă port.
 Nu ai știut să te iartă.
 Să te iartă și nu ai greșit,
 și nu ai fiat cum să greșești cu nimic.
 Excele.
 Și privind-o în ochii ei iertători și sinceri,
 cu atâtă la compasiune pe care ei au pus-o acolo,
 privindu-te tot pe tine,
 ce simți fata de chipul ei?
 Vreau să iub rău.
 Eu un brație.
 E perfect.
 Excelent.
 Foarte bine.
 Foarte bine, dragă.
 Foarte bine.
 Ceea ce e sincer și nobil
 și plin de iubire.
 Foarte bine.
 Excelent.
 Excelent.
 Luminează.
 Nu mai vezi negru, nu mai e gri, se luminează.
 Ce frumos.
 Strânge un brație.
 și dă-i voie
 să se transferă de la tine și de la sufletul tău.
 Toate resursele, toată iubirea, toată iertarea,
 toată compasiunea pe care le-ai primit din oceanul de resur
se,
 dă-le și ei.
 Dă-i voie să se duc în sufletul ei și din sufletul ei să
 vină către tine iertarea.
 Excerpt. Pe care ti-a făgăduit-o și ti-a împărtășit-o.
 Foarte frumos.
 E perfect, Recul.
 Bravo.
 Bravo.
 Ce frumos.
 Și iați cât timp ai nevoie
 și doar dăți voie.
 Excerpt.
 Și simte.
 Plenar, complet.
 Și din toate direcțile de sus de la sus,
 de sus, de jos, din față sau din spate, din stânga sau din
 dreapta.
 Această iertare, această admirație reciprocă.
 Observă cum griul și întunericul dispare.
 Nu mai este, ce frumos!
 Și dă-le voie să plece fără efort,
 ca și cum tot ceea ce nu mai are loc.
 S-au și-a încheiat misiunea sau rostul,
 Pleacă fără efort.
 Excellent!
 Doar dă-le voi să plece
 și să rămână în loc.
 Admirație,
 pace în sufle și în minte,
 încredere în tine,
 iubire,
 iartare.
 Fără vreun efort,
 fără vreun de ce,
 fără vreun motiv.
 Super, bravo!
 Excelent!
 Absolut!
 Excelent!
 Deci ca te invita acum
 este la numaratoarea mea
 sa iei aceasta stare cu tine
 acest punct emoțional,
 această iertare, această iubire, e excelent.
 Doar dă-le voie să se instaleze în tine
 și să rescrie complet
 tot ce a durut
 și azi s-a încheiat.
 Tot ce a fost greșit și azi
 va pleca.
 Dă-le voie
 să pleci și să rămână în loc această stare pe care acum o
 simți.
 Excellent! Și la numărătoarea mea,
 în 3, 2, 1,
 să faci încă un pas în față
 și să ajungi în momentul prezent.
 Excellent! Momențul actual al vieții tale,
 foarte bine, la vârstă matură,
 exact în contextul vieții tale pe care mi-ai deschis mai
 devreme.
 și fără să faci nimic altceva,
 doar aducu' tine
 acele stări, excele, atât.
 Și prin prismă acestor resurse,
 doar privește cu ochii minții
 de copilașii tăi din săra de clasă,
 că rălă e dor de tine, nu-i așa?
 Privește contextul profesional
 cu ochii minții, fără să faci nimic, fără să decizi nimic,
 fără să creezi nimic,
 doar privește pe colegă ta,
 pe colegii tăi, pe oricine implicată în viața ta
 profesională,
 doar privești, nu faci nimic, nu decizi, nu vorbești, doar
 privești.
 Excellent!
 Și cu aceeași atitudine, cu aceeași resurse,
 privește acum contextul tău personal,
 privește-o pe mama ta,
 doar privește-o.
 Fără să decizi, fără să faci, fără să crezi,
 fără să spui,
 doar privește-o.
 Și pe fratele tău,
 doar privește-o.
 și pe oricine altcineva din viața ta,
 cu aceste noi resurse, cu aceste noi revelații,
 cu această nouă atitudine,
 fără să decizi,
 fără să spui,
 fără să hotorești,
 doar privește-i și pe ei.
 E excelent!
 Și cu această nouă atitudine,
 cu aceste noi resurse,
 Excellent! Cu acest oftat de eliberare atât de frumos și de
 profund, foarte bine!
 Te invit să faci încă un pas
 la număratoarea mea
 și vei ajunge în viața ta
 peste 6 luni de zile, în 3, 2, 1, acum
 Excellent! Du-te în viața ta
 pe linia timpului tău, peste 6 luni de zile din momentul în
 care noi am vorbit,
 resursele tale s-au schimbat,
 atitudinea ta s-a reinstalat,
 viața ta a fost complet inundată
 de resursele pe care le-ai avut primit
 din oceanul tău de resurse.
 Și privind cumva peste umăr, așa,
 metaforic,
 Privește-ți ultimele șase luni de viață.
 Cum ai fost? Cum te-ai comportat? Cum te-ai simțit?
 Doar privește.
 Nu trebuie să-ți spui nimic, nu trebuie să faci nimic.
 Doar constată.
 E excelent.
 Foarte bine.
 Privește-ți chipul în ultimele șase luni de zile.
 Privește-ți relația cu cei din jur.
 priveste-ti copiii de care parca iubesti si mai mult de par
ca ar fi fost posibil, nu-i asa?
 Ce e frumos!
 Doar ca acum te voi ruga,
 inca o data sa faci un pas in fata
 si sa sari peste timp, excelent, peste 5 ani de zile.
 5 ani din acel moment in care noi ne-am intalnit,
 am vorbit
 și în care tu ai fost imersată, inundată, în acel ocean de
 resurse,
 excelent, nelimitat,
 și privește peste umări metaforii din nou, cum au fost ult
imii cinci ani de zile,
 cum a arătat chipul tău,
 cum te-ai lăsat privită, admirată, iubită, iertată,
 cum a fost relația cu cei din jurul tău,
 poate cum s-a transformat,
 și cât de iubită, parcă și mai mult de parcă ar fi fost pos
ibil,
 ai fost de copilașii
 pe care tu i-ai ghidat
 cu generații care poate s-au schimbat una după cealaltă,
 cu aceeași recunoștință, cu aceeași iubire, cu aceeași blâ
ndețe,
 cu aceeași iubire,
 față de tine,
 și chipul tău,
 care i-a călăuzit,
 ghidat, susținut
 și care o va face în continuare pentru cine știe
 câte zeci de alte generații de acum.
 Excellent!
 Și cu această conștientizare,
 cu acest unghi,
 cu această satisfacție
 si libertate, si implinire,
 si pace,
 liniste si incredere in tine.
 Aceasta stare,
 te rog si te invit
 sa faci 2 pasi inapoi.
 Unu, foarte bine,
 doi, excellent.
 Si sa te intorci in momentul prezent al vietii tale actuale
.
 Îmbogățit acum și cu liniștea,
 încrederea, satisfacția,
 aprecierea și, da, știu,
 poate chiar și nerăldarea
 și entuziazmu'
 că viitorul e atât de frumos
 împreună cu trecutul
 îmbogățit de resurse,
 de iertare,
 de iubire,
 de admirație,
 de recunoștiință.
 Încet și blând.
 Ritmul tău.
 Și fără vreun efor sau grabă,
 zmiști ușor degetele de la mâini, de la picioare.
 Încet și blând.
 Excellent.
 Zmiști umerii dacă simți,
 zmiști capul, brațele.
 Excellent.
 Foarte bine.
 și ritmul tău, și numai de vreme de atât,
 doar cât e confortabil pentru tine,
 deschizi ușor de tot ochii
 și revii complet, revii curată,
 bucuroasă în momentul prezent,
 acum.
 Nu trebuie să spui nimic,
 doar lăvoie să se așeze,
 respiră,
 Doar stai. N-ai nimic de făcut.
 Poftim?
 Vine să-mi spun că mă iubesc.
 Vine să-ți spui că te iubești?
 Și cum ai spune dacă îi zici asta?
 Mă iubesc!
 Du-te tu!
 Te iubești?
 Stai, stai, stai, stai. Încetă, încetă. Ia microfonul.
 Îmi cer iertare.
 Nu te rug, nu te rug.
 Gata.
 Ca a durat atat de mult, si l-am luat din inceput.
 Dar ne-am atat de folosit.
 Multumesc pentru rabdare.
 Si pentru ca ati facut parte din procesul meu.
 Si pentru ca ati facut parte din procesul meu.
 Multumesc.
 Dar mi-e bine.
 Stai acolo, stai acolo, stai acolo.
 De prea mult.
 Funcționează.
 Mai stai câteva secunde.
 Nu, mai stai câteva secunde, nu fugi.
 Cum te simți acum?
 Iniştită.
 Ok.
 Sunt în alt timp al spațiu.
 Mă văd de sus.
 Nu trebuie să faci, nimeni nu trebuie să spui, nimeni nu
 trebuie să zici.
 De azi încolo promieți că îmi scrieți și mie.
 Nu îmi iești în fiecare zi, dar atenție.
 Nu ce crezi tu că vreau eu să aud.
 Ci îmi spui cum ești, ce faci, cum ți-a fost ziua fără să î
ndulcești nimic.
 Dar e normal să simt asta, că mă plac și că mă iubesc.
 Da, e normal.
 Cu drag, ia în loc, ia în loc, ia în loc, te pup.
 Să rămân.
 Foarte pe scurt, câteva minute, pentru că nu mai avem
 foarte mult timp.
 Am depășit cu 9 minute targetul meu.
 Vă mulțumesc pentru răbdare. Cum a fost pentru voi?
 Te rog, taică, vine microfonul. Elena?
 Mulțumesc.
 Câteva minute vă mai țin și mergem la și un sfer la pauză.
 E regu. E regu. E regu. Stai liniștită.
 Bune, Oana Sânt. N-am vorbit în prima parte, n-am făcut-o
 pentru că o fac de obicei și am tăcut din gură, dar nu mă
 pot abține.
 Am fost foarte atent atât la ea cât și la tine.
 Intrebarea mea este una foarte scurtă și punctuală.
 Noi suntem, noi, mă refer, cursanții tăi,
 uceanul tău de resurse.
 Da, pentru mine da.
 Doar am observat bajul tău non-verbal
 și atunci am urât să știu dacă cumva tu ai folosit acest ex
ercițiu
 de tindută la cursanții tăi.
 Da, este și pentru mine același cadru.
 Nu asta a fost motivul mutual pentru că am ales metaforul
 acesta.
 Motivul mutual pentru că am ales metaforul acesta a fost po
vestea Gabrieli.
 Altfel nu l-aș folosi așa.
 Dar a fost o...
 Să aude cumva?
 Da, să rezolvă, sunt convins.
 De multe ori, e prima oare că nu folosesc metaforul acesta
 doar pentru că ea mi-a zis,
 dacă vă uitați și o să auziți în nou exercițiul,
 ea mi-a vorbit despre cum o fac copii să se simtă, cum se
 simt în fața lor.
 Eu de-aia m-am ales metafor, asta nu e.
 Doar că m-a atins și pe mine, pentru că da,
 într-adevăr este și povestea în persoană, fără dubiu.
 Doar că m-ar fi atins oricum, chiar dacă nu era.
 Pentru că, și acum știiți din experiența ghidatului alte
 persoane,
 nu ai cum să ghidesc o adevărat o persoană real și autentic
 fără să fii conectat cu ea în ceea ce persoana simte.
 Și mai ales că mi-am dat seama în ce direcție mă duc înain
tea ei,
 ea nu știa și am știut în ce direcție mă duc
 Cineva de ceva.
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 De ce?
 Am o întrebare practică mai degrabă.
 Cum putem să identificăm rezervorul de resurse al unei pers
oane către unul dintre noi?
 O să te spun că nu e foarte important.
 Deci, dacă nu ai o reacție, nu ai o reacție.
 Deci, dacă nu ai o reacție, nu ai o reacție.
 Deci, dacă nu ai o reacție, nu ai o reacție.
 Deci, dacă nu ai o reacție, nu ai o reacție.
 Deci, dacă nu ai o reacție, nu ai o reacție.
 Deci, dacă nu ai o reacție, nu ai o reacție.
 Deci, dacă nu ai o reacție, nu ai o reacție.
 Am o întrebare practică mai degrabă.
 Cum putem să identificăm rezervorul de resurse al unei pers
oane când...
 O să-ți-l descriu ca procedură de exercițiu când o să-l
 faceți voi după masă.
 Absolut impresionant ca de fiecare dată când lucrezi.
 V-am zis că o să fie diferit acest modul.
 O să combinăm și partea emoțională și partea logică și cogn
itivă mai mult.
 Ok, mai vreau o persoană. Cum a fost pentru voi, Cris?
 Ai edica mână?
 Nu, cum a fost pentru tine, nu ce-ai observat.
 Am observat schimbarea limbajului corporal, cred ca asta am
 avut-o si eu.
 Ok. E suficient si iti multumesc frumos.
 Foarte fain.
 Bine. Altcineva cum a fost, ca mai avem 2 minute, da-te rog
 Adriana, si dupa aia Alex.
 Stric pentru mine cum a fost.
 Da, evident.
 Au fost cu conștientizări și cu notată în caiet ce să luc
rez eu pe mine.
 Super! Bravo!
 Și mi-am dat seama de ce, la începutul anului, când am fost
 la Brașov o săptămână,
 m-am relaxat și... că eu sunt într-un proces de scădere în
 greutate,
 și atunci a fost ușor și mă săturam din porții mici.
 De ce dintr-o dată, când am venit acasă,
 porțile au crescut un pic?
 Mă tot întreba de ce, de ce.
 Și acum mi-am dat seama.
 Am chiertate serviciu și plus,
 legați tot așa de părinți,
 că tatăl meu când trăia, a scris într-un caetări
 și a trebuit să iau un aparat de acolo,
 un pick-up, să îi dau lui vărmiu,
 și am găsit un caetul în care scria și am citit.
 În anul ala înainte să moară el am avut un accident de maș
ină,
 am dat peste cineva și bine că s-a terminat totul cu bine
 și fata respectivă este bine.
 Pe mine m-a terminat și mă întrebam cum pot alții,
 Când rămâne în urmă, și victimul s-a dus.
 Da.
 Și, după chestia asta, tatăl meu a scris că probabil că e
 un semn că eu eram cam trufașă.
 Probabil că e un semn că era prea trufașă.
 Da.
 și a făcut să revin cu picioarele pe pamânt.
 Dar eram trufașă pentru că am început să îmi să pun limită.
 Da, în percepția lui, probabil.
 Da, în percepția lui.
 Acum am realizat vorbind cu tine, deci mă considera el truf
așă,
 dar am realizat că, știi, cauză asta orțile mele au început
 să crescă un pic.
 Bravo pentru conștientizări. Îți mulțumesc.
 Alex, după pauză, pentru că e și un sfert, ca să nu mai ne
 întindem,
 mulțumesc pentru încredere și răbdare că ne-am îndepășit un
 pic.
 Ne vedem la cât vreți. E o oră și un sfert ok?
 Sau o oră și jumate vreți?
