 Muzica
 Bun, bine ați revenit.
 Cum a fost prima parte azi pentru voi?
 Da, Bogdan.
 Stai că vrea Bogdan să ne zică ceva.
 Bogdan, mana sus, eu-l vad, dar e asa.
 Multumesc.
 Mie prietenii-mi zic Jb,
 si nu pentru neaparat ca...
 Jb?
 Nu ca-mi plac spriturile sau ca-mi plac tarile, pentru ca
 sunt Bogdan Jinga.
 Ok.
 Ideea este ca... Ce a zis colegul, nu mai retin numele de
 acolo mai devreme.
 Mie mi s-au facut pirele de gaina mai devreme.
 Eu sunt o specie ce fac profesional, cam analistica...
 la adventistii cu biblilile și nu știu ce, de care oamenii
 fug în general.
 Nu știu. Eu știu ce faci de aia zi, dacă vrei să le zici și
 lor.
 Da, sunt trader și investitor.
 Ideea este că de ce mi s-a făcut pila de gâin, apropo de ce
i care sunt dincolo.
 Bunicul meu a murit în 2013.
 Îmi pare da.
 Și...
 După ce am făcut practitioner, eu sunt din Gașca mai veche,
 am făcut practitioner în 2023.
 Știu, știu, știu.
 Am aici multe.
 Am aici cu tine atunci, pentru că atunci eram băi, cum să
 ajung la oameni cu ce fac eu?
 Între timp s-au schimbat multe, am validat, e super ok, dar
 dincolo de asta nu mai rețin acum un an, doi.
 Aveam foarte multe concepte luate de la mentore de AI mei
 și nu știam concret cum să le pun, pentru că eu deja aveam
 experiență,
 dar pentru unul care e nou în asta e foarte complicat.
 Și atunci mi-a venit inspirația și am stataie, pentru că
 bunică m-a fost foarte bun la matematica.
 Olimpic la matematică, pe vremea aia.
 Și am fost bun la matematică, că am intrat la liceu al șase
lea, și am zis,
 mă, tata e, dacă ai fit-ul, cum ai pune, în ce ordine ai p
une lucrurile astea?
 Și cred că, nu știu dacă au trecut trei săptămâni și am ven
it cu niște...
 Deci, efectiv m-am trezut cu niște parametri pe care am pus
 într-un ordine,
 când ne-am pus în backtestingul nostru, că noi facem backt
esting,
 am rămas stupefiat să văd 70% win rate.
 Și dincolo de asta, astăzi dinainte să vin la curs unul din
 clienții mei, efectiv, a calificat un cont de 50.000 de do
lari, folosind chestia asta.
 Și o altă tipă care e contabilă, de când e cu mine, a făcut
 18.000 pe conceptele alea.
 Adică urmează directivele pe care tu le dai, pe baza unui
 concept pe care ți-a venit de la tata ei.
 Da, pentru că mi-am pus întrebarea ce mi-a lipsit mie,
 pentru că eu am învățat de noi niște oameni care ar putea
 să fie bunici din Statele Unite, cu 50-ceva de ani de
 experiență, 80-ceva de ani acum ca și vârstă,
 Aleu!
 dar la nivelul ăla, wisdom de unde ai plecat și ei fac bani
, dar fac niște concepte ca și când nu știi să conduci, te p
unești la volanul lui monopo și du-te pe circuit.
 Trebuie să fii la nivel ala ca să poți face chestia.
 Și atunci, eu am făcut reverse engineering și cu ajutorul
 insitrului respectiv am creat asta.
 Și, de asemenea, mi s-a făcut pile de găin.
 Deci, cum răspund cei apropiați de dincolo de...
 Și asta vreau să zic.
 Îți mulțumesc mult de părteșire, Bogdan, aprețez mult de
 tot.
 La modul acuma, la Practitioner, una, la Masterialta,
 eu încep să cred din ce în ce mai puțin, contextual în mod
 evident,
 în conceptele de timp, spațiul, viață, moarte, trecut vi
itor sau distanță.
 Adică am inclusiv jonglez cu idei de genul, acum dacă v-ați
 spus asta la Practitioner,
 nu mi-ați fi zis, ducă te internează.
 Jonglez cu idei de genul, capsului niciodată nu sunt sing
uri fizic,
 nu sunt singuri nici voi, nici nimeni, dar asta e la mine
 în căpșuri.
 Jonglez cu ideea asta, nu înseamnă că mă duc să vorbesc cu
 unul până-n casă.
 Mai făceam și glumesc.
 Adică am flexibilitatea asta.
 Imediat, dragă mea, imediat.
 Vreau să zic ceva legat de ce am vorbit cu mirăla în prima
 parte a zilei.
 N-am mai vrut să țin momentul pentru că vreau să vă dau pau
ză.
 Însă cred că v-am spus-o în online undeva cândva.
 Este o povestioară pe care o știu din biografia lui Socrate
.
 Și anume, cei care știți sau dacă nu știți aflați acum, Soc
rate a murit prin autotrăvire.
 pentru că ei s-a impus să se auto-otrăvească
 sau să retragă ceva ce a spus în sfatul cetății.
 Nu știu ce spumele Mări a spus,
 a spus ceva ce a supărat pe liderii cetății.
 Ăștia l-au închis, i-au zis,
 te otrăvin cu mătrăgună, te otrăvești,
 că așa era, ori te spunzurăm noi,
 ori te otrăvești cu mătrăgună și mori și aia e,
 ori recunoși că ce ai spus nu e bine retragi și bine afii
 și îți dăm drumul și liberi.
 și ăsta a spus, nu retrag, că ce? Nu vreau, că...
 Și strustorii, gen. Nu știu toate detaliile, dar esența
 este reală.
 Și ucenișii lui s-au luz la el la undea și a spus,
 maestrei, ești nebun, accept să mori pentru o prostie pe
 care ăștia,
 nu o înțeleg că sunt limitați, dă-napoi, zic că n-ai vrut
 că ai greșit,
 că ți s-a părut că, ha, bar, n-am, noi știm adevărul,
 dar mergem mai departe, că avem multe de învățată la tine,
 ești nebun.
 Ci maestrul Socrate a zis, nu, am zis, cred si sustin, nu
 dau inapoi,
 daca e nevoie sa mor pentru convingerea mea,
 si eu nu dau inapoi, nu ma umbinesc pentru e-tc.
 Si ucenicic, aici vine faza interesanta, au mers mai depart
e si au zis,
 maestre, dar nu ti-e frica de moarte?
 Am incercat sa rad si orice,
 bai, nu schimbam pe nebuni, macar sa-l convingem prin frica
 de moarte.
 Si Socrate a raspuns ca asta era, de fapt, ce voiam sa va
 spun,
 un lucru foarte interesant, si a spus,
 Păi nu, nu mi-e frica de moarte, pentru că, în realitate,
 sunt doar două opțiuni.
 Cum adică? Păi sunt doar două opțiuni.
 Ori unul, toți cei care cred în ceva de după moarte, au dre
ptate,
 și atunci mă voi întâlni cu absolut toți cei, dragi mie,
 și va fi bine grătare, spriți, tiktok, până la două noapte.
 Aici m-a înventat, ți-înțeles, da?
 Dar la modul că ne vedem, ne revedem, bine a fii la mulți
 ani,
 ce bine că ne-am întâlnit,
 fie nu-i nimic după moarte, fie îi alți au dreptate,
 și e zero, nimic, s-a oprit timpul.
 Și aici vin cu un concitat din partea asta, din Mark Twain,
 care spune, nu-mi e frică de moarte, pentru că câteva mili
arde de ani înainte să mă nasc am fost mort și n-am avut nic
io problemă.
 Mark Twain, nu glumesc.
 Și aici mă întorc și revin la concetul despre moarte.
 Sunt doar două opțiuni.
 Semnificațiile pe care le dăm noi ne fac probleme acestui
 proces, da?
 Nu procesul.
 Procesul are două faze.
 Unu, e garantat pentru toată lumea,
 și doi, e ori A ori B.
 Ori te întâlnești cu tot și faci chef la mulțimea,
 doamne ajută, gătar, ne-am întâlnit,
 ori tu nici nu știi că mori.
 Adică nici nu aflică mori, nici nu ajunge la tine.
 Eu am fost operat de două ori
 cu anestezie generală,
 în trecutul chiar apropiat,
 acum doi ani ultimul,
 cu anestezie generală complet.
 Bă, a doua oară mi-a fost mai ușor.
 La doua oara spuneam, dă-mi de le-a bune, stii?
 Și prima oară i-am zis asta, dar vă dau cuvântul meu, a-i
 bull-sheet-you-not, e sută la astări al ce vă spun acum.
 Prima oară când am fost operat cu anestezie generală, eram
 răstignit acolo, nu știu cât ați fost, nu vreau să vă zic,
 pe masa aia, eu și Isus.
 Era așa, m-a întins, m-a întins, pă, știi? Și îți bagă pă
...
 Așa și anestezia a fost narcosetare, adică nu mi-a băgat pe
 vene, mi-a băgat pe măscuță, știi?
 Și înainte să îmi pună măscuța, vă dau cuvântul meu de ono
are, că orice om care are un corp,
 de-a care ține că trebuie să mai stea în el, că nu... e fr
ică de moarte, mi-a venit în gând,
 dar dacă nu mă trezesc. Deși cine mă operar, era prietenul
 meu.
 Și am spus, men, nici în glumă să nu mă omor tu de-n gură,
 să te mă...
 că te bântu-i f***-ă-s frate. Prieten bun.
 Nu glumesc, prieten foarte bun.
 Si el ma opera si aveam toata incredere, adica eram complet
 relaxat din perspectiva asta,
 dar era gen, ba, statistic, mai patasti.
 Si va jur ca povestea care mi-a venit in minte a fost asta
 lui Socrate.
 Ba, sunt doar doua optiuni. Eu inchid ochii acum si ori, in
 secunda in care-i deschid, nu dureaza mult,
 adica inchid ochii si aflu instant care a fost rezultatul.
 Păi o dăm de chefulți, nu știu în ce timp,
 îi prima variantă, pune pe grătare, pune pe eternitatea t
atei, știi?
 Și m-am dus pe caterinca aia, sau doi,
 închid ochii și eu nu aflu.
 Și ba mai mult, am bafta să mă duc pe topogan narco sedat,
 adică mă duc pe profund.
 Și mi-a pus aia pe... vă jur că e fază reală,
 și mi-a pus aia pe mufă și mi-a zis numărul până la 11, an
estezistul.
 Și i-a zis, unu...
 Nu am apucat doiul.
 Eu nu mi-aduc aminte doiul.
 Si eu ii ziceam, pune-mi pariu ca ajung la noua.
 Si el a spus, sigur, te rog, trage tare.
 Va jur faza reala.
 Ce incerc sa va zic de fapt este ca din momentul in care m-
am setat
 sa-mi controlez semnificatia acestui eveniment,
 mi s-a schimbat starea de anxietate despre acest eveniment.
 Pentru ca ma duc pe doar doua optiuni.
 Daca nici Socrate nu stia ce zice, atunci,
 dar ce zice atunci Dumnezeu să mă ierte.
 Și aleg eu ce informații permit să-mi afecteze semnificați
ile.
 Dar, atentie, nu înseamnă că e ușor că am pierdut și oameni
 în viața mea.
 Nu înseamnă că nu mi-e frică să pierd oameni dragi din viaț
a mea.
 Dar, în același timp, at the end, când vreau să-mi schimbs
 starea, mă duc pe semnificații.
 Bă, dar până la urma urmei urmelor, peste 100 de ani o să
 mai conteze că a murit eu sau cineva de la mine în următor
ul an?
 Păi nu, că pe sosturi de ani nu se știe că am existat, nici
 eu, nici nimeni, nici nepoții nepoților mei.
 Da sau nu?
 Și mă duc frumos în future pacing în viitor, mă uit în sp
ate și îmi dau seama, emoțional, că oricum nu contez.
 La nivel de macrocosmos, eu nu contez. Și atunci de ce să m
ă iau așa în serios? Are sens?
 Și semnificație, nu e altceva. E doar semnificație. Noi,
 nouă ne este frică, apropo de ce am vorut cu nea și îi mulț
umesc pentru asta,
 Ne este frica și suntem atât de atașa și panicați de acest
 proces al pierderii,
 că este un proces de pierdere sau de trecere, cum vrei, de
 transformare, zic eu,
 pentru că egoism.
 Atât.
 Dacă e să fim sincer și sincer, suntem egoiști și la com.
 Asta e ceea ce ne face să vrem mai mult, nu de ce să fie at
ât de puțin.
 Eu cunosc și am cunoscut oameni care la 80 și ceva de ani,
 cu după viață foarte grea, oameni de la țară, e adevărat,
 S-au uitat în ochii mei și au spus, și eu, dacă mâine mori,
 un benefici.
 Și o făceau foarte lucid.
 Zic, tău de ce?
 Am trăit, am mâncat, am dansat, m-am căsturuit, am făcut
 copii, am avut o viață frumoasă, am făcut ce vroiam,
 c-ați, la 90 și ce ce, să mă duc la ore?
 Dice, mai mult mi-e ciudă că vă văd pe voi, faci.
 Mă jur că așa mi-a spus.
 Și zic, eu vreau, sufletul meu vrea, dacă corpul nu mai v
rea, ce fac acum, m-o ffică, de ce...
 Mai dăm doamne zile să plâng de ciudă.
 Așa mi-a zis.
 Băi, și mi-a stat capul la nivel de luciditate a împăcării
 cu procesul de care majoritatea populației lumii e panicată
.
 De de ce să așteptăm atâta?
 Împăcarea cu propria...
 efemeritate, ca sa zic asa,
 ne dimineaza foarte mult anxietatea si ne creste calitatea
 vietii.
 Altfel te gusti prasitura, ciorba sau berea,
 ca si ca s-ar trebui sa fie ultima.
 Altfel o safureze.
 Dar noi traim cu atitudinea ca suntem eterni
 si ca ce nu faca zasa ca fac maine, el asta ne creeaza anx
ietate si ne dilueaza
 aprecierea pentru ce a avem. Da sau nu?
 Iza, te rog.
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 Cum se întâmplă cu unul dintre unul de noi?
 o provocare, să zic așa, de genul...
 Vream să-mi cumpăr un cal, pentru că întotdeauna am fost
 apaționată de cai,
 și am decis să-mi cumpăr unul.
 Bun, ok, vorbesc cu instructorul...
 Începem o negociere care vine cu multe probleme, să zic așa
, în sens...
 Bacă-i nu, bacă-i da, bacă-i așa pentru respectivul cal,
 După care, în același timp, avem în casă lucrări de renov
are, trebuie să ne mutăm în altă casă,
 ne mutăm în altă casă, care nu avea încălzire, deci nu apă
 caldă, nu nimic, apropo de duș, zero duș,
 zero încălzire, fiind luna noiembrie.
 Deci, iar oricum, în plin proces. Minunat!
 Fac o ora de echitatie, cad foarte rau, în sens că nu rup
 nimic, dar mă lovesc atât de rau...
 Dar doare, da.
 Doare, doare rau. Ajung, merg nespălat, că fără duș, cum să
 te speli la urgențe, adică mă duc acasă, mă duce cineva ac
asă cu mașina, mă duce acasă, mă vede mama, se îngrijorează
 normal, vorbesc de acum 2 ani.
 Se îngrijorează, mă duce fratele meu la urgențe, după ce m
âncăm, stăm acolo câteva ore, îmi fac razile, tot procesul a
șa, nu-i nimic grup, îmi dă medicamentație ca să scadă infl
amația, vorbesc de coloala la lombară, deci mi-era foarte
 greu să merg.
 Și între timp, până la urmă, celălalt animal după care căzu
 semn, ori ne zic că-l iau, n-a, îl iau.
 Până la urmă, îl iau, ok. Fapt divers. Fără duș, fără nimic
 în casă, în rece, am plâns de supărare.
 Și frustrarea, îmi imaginez.
 Și frustrarea de zero confort, zero, toate, așa.
 Până la urmă, mi-înțeles că anul respectiv nu l-am cumpărat
, adică am dat mand, dar...
 Nu l-ai mai luat, da.
 Nu l-am mai luat, exact, că s-a rupt legătura între mine și
 instructor.
 Și ca să nu desprezim și să demonstreze că din încăpățăn
area mea n-am obținut nimic.
 Pentru că eu m-am încăpățenat, nu că am promis și trebuie
 să merg până la capăt.
 Dar când am zis, am zis.
 Da. Ceea ce e o prostie, ca daca totul e impotriva ta, inse
amna ca nu e sa fie.
 Avem voie sa ne razgandim.
 Avem voie sa ne razgandim, sa tineti nimic.
 Si chestia asta am invatat-o pe pielea mea.
 Bravo.
 Anul trecut mi s-a rupt calcaiul.
 Uf.
 Si am fost foarte chill.
 De genul, ok, inseamna ca trebuie sa trec si prin asta.
 înseamnă că am ceva de învățat și sunt curioasă ce am de în
vățat de aici, ce lecții îmi iau.
 Deci, au fost o lună în care, da, ok, cu un pic de frustra
rea că trebuie să-mi fac injectie în burtă, da, asta este.
 Tatăl meu a murit din cauza asta.
 Din cauza ce?
 A avut o fractură de tendolul lui Achille, deci în spatele
 călcăilui s-a pus ghips până sus,
 I s-a dat eparină, eparină care el nu a făcut-o.
 Deci cu ictus și așa mai departe, moarte cerberale și pa.
 Îmi pare rău.
 Mă rog, asta este. A fost mulți ani din urmă, mulțumesc.
 Deci am zis, ok, trebuie să trec și prin asta.
 Am trecut și prin ea destul de chill.
 Anul ăsta m-am re-decis să-mi cumpăr cal.
 Și am zis, ok, asta este suma maximă care vreau să o chelt
ui.
 Am fost, am încercat unul și am zis, ok, fie ce-o fie.
 Adică dacă e să accepte că e să fie al meu, o să fie al meu
.
 Dacă nu, nu.
 Și a fost să fie al meu în semn că asta este să fie al meu.
 Și ești împăcată cu decizia.
 Da, da, da.
 Super, mă bucur să te bucur din.
 Bravo.
 Apropo, de ați unea de letting go și că dacă e să fie, e, d
acă nu, nu.
 Bravo, mulțumesc Izabela, mersi mult de tot.
 Mai era cineva ați vrea să zică aici, o video.
 Mă trec pe scurt.
 Și Lydia a văzut SMPN mai devreme, care de camăna asta mi s
-a părut.
 Nu? Nu mai știu. Mai era cineva.
 Salut, o video este în mă.
 Salut, barbată.
 Horia...
 Da, o video.
 Acum mi s-a apărut o întrebare
 când a spus de încăpătânare.
 Eu am chestia asta și...
 Ce ai tu, omu? Ce chestia ai tu?
 Sunt încăpătănat.
 Du-te, mă!
 De multe ori încăpățânarea mea,
 ca și rezultat, a fost o prostie.
 Nu te cred.
 Așa am zis și eu.
 N-ai cum.
 Dacă ai putea să... nu știu, să mă faci...
 Să-ți fac o magie, să nu mai ai...
 Nu, nu, nu, că în același timp încăpățânarea mea
 m-aș și ajuta să evoluez.
 Să-mi stii ambiții.
 Vezi că e o diferență între încăpățânarea și ambiții.
 Asta vreau să înțeleg.
 Domne, când încăpățarea în primul rând este bună...
 Nici odată.
 Nu este bun anul acesta.
 Niciodata.
 Încăpățânarea.
 Ambiția e bună uneori, că nici aia nu-i bună mereu.
 Dar încăpățânarea și ambiția nu-i același lucru.
 Ambiția înseamnă rămân consegvent cu ceva chiar dacă este
 inconfortabil,
 pentru că îmi doresc obiectivul de la final și sunt flex
ibil să mă datez în orice fel de sens ca să obțin ce îmi do
resc.
 Mă urmăriți?
 Încăpățânarea este...
 Știu că greșesc, dar o fac pentru că vreau să mă simt
 important că eu decid nu alții.
 Are sens? Și vine din ego, din orgoliu.
 Încăpățânarea, de exemplu, este ceea care nu te lasă să rec
unoși că greșești
 în fața altuia sau în fața ta, doamne feriște.
 Ambiția nu are nicio fel de legătură cu faptul că greșești.
 Ambiția poate să spună, da, știu că poate greșesc, dar am
 ambiția să termin acest proces.
 Ai ambiție.
 Încăpățânare spune, înseamnă,
 simt că greșesc,
 Dar pentru că am un argument bun, nu o să renunț.
 Pentru că s-ar putea să câștigi.
 Ca avocatul, știi?
 Ca avocatul în fa... ca femeile, zice.
 Bă, n-am zis-o eu!
 N-am zis-o eu!
 Deci, nu, ai zis-o o femeie, n-am zis-o eu.
 Revenim.
 Nu, dar avocatul, și acum e și Cristina și sunt alții în
 sală care lucrați în domeniul,
 nu câștigea pe bază de adevăr.
 Câștigea pe bază de argument, da sau nu?
 Acum omenește vorbind.
 E, încăpățânarea înseamnă am argument bun, dar știu ce vre
au ei greșiri pentru că greșesc,
 și mă țin de argument.
 Încăpățânarea este egal inteligență, ambiția poate să fie
 înțelepciune.
 Încăpățânarea vrea să dovedească ceva altora, de aia nu ren
unț,
 ambiția vrea să-și dovedească lui însuși.
 Eu am fost ambițios, de exemplu, că am dat la Academia de
 Poliție doi ani la rând,
 2 ani la rand, deși toată lumea spunea, stai pe curul tău,
 că nu,
 nici nu-i de tine, nici nu trebuie, nici nu, nu o să, e gre
u, nu ai cum.
 Și al doilea am dat la academia, știți, v-am spus poveste,
 am dat la academia fără să știe EMEI,
 adică m-am angajat, mi-am plătit singuri meditațiile,
 făceam singur sport, urmăm singur un plan alimentar,
 și eram la facultate în București, adică eram singur, nu-mi
 face nimeni de mâncare,
 dar am avut ambiția să dau a doua oară,
 ca dacă intru, să pot să zic, nu mi se potriveșe și să plec
.
 Deci, acolo era încăpățânarea.
 Deci, de ceul meu era din încăpățânare, procesul meu a fost
 din ambiție.
 Făceam în fiecare seară flotără, tracțiuni, alergam, făceam
 viteză, mâncam, eram mă rog, cum trebuie.
 Încăpățânarea ne scade calitatea vieții și, de obicei, acel
or din jurul nostru.
 dar noi aflam asta dupa ce ei se satura si pleaca sau ii
 dispara in vreun fel.
 Ambitia de obicei creste calitatea vietii noastre si a cel
or din jurul nostru.
 Orientata corect din nou.
 Si eu.
 Si este intelept, daca ducem mai departe, este inteleptul
 in ori sa ne evaluam ambitiile si sa spunem, ok, e ambitios
 ce vreau sa fac, dar,
 intencionat zic acum,
 e posibil sa nu fie potrivi momentului contextului sau
 resurselul pe care o le am, dar e un proces ambitios.
 Adică cu alte govinte, e posibil ca ceea ce îmi propun sau
 vreau ca obiectiv să fie prea mare raport cu răsulțele mele
.
 Și să fie nevoie înțelept, vorbind acum, sau strategic, să-
mi cobor ambițiile.
 Pentru că ambițiile vin și cu așteptări, atașament de rez
ultat și vin și cu anxietate.
 Adică nu o să fiu un păcat și fericit până nu-mi dovedesc
 sau realizez ambiția.
 Ceea ce nu e greșit, că așa apar evoluția.
 doar că s-ar putea să ne stricăm pe drum somnul, relațiile,
 sănătatea, poate din păcate, din ambiție.
 Încăpățânarea zice, nu recunosc, fac ca mine, vreau eu.
 Deci, așa am zis eu.
 Aia nu e ambiție, e încăpățânarea.
 Și încăpățânarea este apanaș de om rănit,
 care are, vorbesc din experiență de om încăpățânat acum, nu
 știu dacă e văi clar asta, vorbesc despre mine acum.
 De-aia cunosc atât de ușor și de bine domeniu asta.
 Încăpățânarea este apanaș de om rănit care vrea, prin încăp
ățânarea și deciziile pe care le ia sau nu le ia din încăpăț
ânarea, să devădească că are putere.
 Poate și asta, să vin niciun rana de neleptate.
 Sau să-și devădească că el are putere asupra altora, fași
 ce vreau eu când vreau eu, nu că vrei tu.
 Și mă încăpățânează să nu îți dau ce ai nevoie.
 Are sens?
 Dar este imaturitate în esență.
 Un om matur renunță la ambiții când contextul arată că po
ate e ceva mai important decât ambiția lui.
 Are sens?
 Asta cu recadrarea că sunt oameni care nu sunt căpățați amb
ițiosi,
 e amuzantă, dar nu din punctul meu de vedere,
 și este perspektivă personală, a ce ți-am spus acum, o viz
iu,
 nu e reală.
 Oameni încăpățânați sunt oameni răniți și percepuți în mod
 real, din punctul meu de vedere,
 pe corect, adică, dificili de cei din jurul lor.
 Iar oamenii care sunt dificili de cei din dificili, indifer
ent ca stiu sau nu stiu asta, consuma energie, cumva fura,
 ca sa fiu sincer, energie si timp din viata celor pe care i
i iubesc.
 Intru in mod ironic.
 Fiind dificil in orice fel de forma, ii faci pe celi ala
 din jurul tau, si din nou vorbesc in calitate de om dificil
, in recuperare, cei drept, dar eu de acolo vin si o zic cu
 sinceritate,
 Când ești un om dificil, îi faci pe cei din jurul tău să m
âncească mai mult ca tu să te simți validat, iubit și accept
at.
 Adică criterii, ce am vorbit în prima partea zilei.
 Când ești dificil, încă pățânat, ce ai vrei tu?
 Abotnic, rigid, inflexibil, pretensios, perfecționist,
 critic, așa sunt oameni dificili.
 ai, cumva, în interiorul tău, presetat un sistem de criter
ii foarte rigid, pe care celorlalți trebuie să-l respecte ca
 tu să te simți iubit.
 Ceea ce le crează lorul în efor nu ție.
 Și nu e corect. Din perspectiva iubirii, dacă eți un om ca
 standard sau relaționării de cuplu și de familie, nu e core
ct să creezi greutăți celorlalți ca să vezi că încă te iub
esc.
 asta vă zic eu, vă zicem în tabăra de cuplu,
 avem cumva un program presetat care zice așa,
 hai să te disperi cât poți odetare ca să văd dacă mă mai i
ubești,
 ca abia atunci o să însemne că mă iubești cu adevărat.
 Că stai până te disperi de tot.
 Dar nu e sănătos.
 O să stea o dată, o să stea de două ori, o să stea de trei
 ori,
 dar mai te hrănește orice om cu...
 Da sau nu?
 Și avem acest mecanism undeva.
 E o nevoia copilului de a i se confirma
 ca este iubit neconditionat.
 Ce o avem toti, nu e unul sau altul,
 dar se manifesta cuvânt folosit corect gramatical.
 Ca sa fie clar, se manifesta prin incapatânare
 si prin diverse alte comportamente care ne fac dificili in
 ochii altora.
 Si din nou vorbesc ca unul dificil in recuperare,
 unii zic ca inca sunt, altii nu stiu ce vorbesc,
 dar eu recunosc că am fost. Asta e tot ce vreau să spun.
 Bine. Acestea fiind zise, o să vreau să vorbim acum un pic
 despre un alt concept de NLP,
 să introducem un alt concept de NLP, care nu are foarte
 mare legăture cu subiectul anterior despre
 tanatologie, moarte, viață, sens, semnificații și socrate,
 dar sper să ne fie cu sens și cu folos această discuție,
 dar are legăture cu ce am vorbit anterior și anume cu
 criteriile.
 Iar acest concept se numeste NNLP, din nou copiat, luat,
 verificat, răsfirați și transformat în alte paradigme, dar
 de aici a plecat.
 Metaprogramme.
 Metaprogramme.
 A venit cineva să-mi zic în pauză,
 bă, știi că se folosește în himnoză și în psihologia onc
ologiei,
 se folosesc sub modalitățile și dezancorarea și zic,
 Nu știam că nu specializat în sensul ăla, mă bucur că se
 folosească în speciea în psihoncologie,
 însă este din nou o dovadă, ceea ce vă spuneam, de modul 1
 de NLP.
 NLP-ul este în continuare cea mai copiată formă de dezult
are personală,
 pentru că se iau concepte și reamente, sunt dus în altă
 parte, se schimbă numele și, hey, uite ce am inventat eu!
 Dacă Tony Robinson, după 48 de fucking ani pe scenă, încă
 face NLP și recunoaște că face NLP,
 în proporție de 7-8% înseamnă că e ceva acolo.
 de asta rămân eu în continuare axat pe acest domeniu,
 care, bineînțeles, ca evoluat față de cum a apărut inițial.
 În acest domeniu a ENLP-ului, undeva în anii...
 nu mai știu să nu zic prosti, 53, more or less,
 înainte să apară ENLP-ul,
 un filozof contemporan încă cu noi, din fericire dar la o v
ârstă foarte înainte,
 a dezvoltat în lucrarea lui de licență
 trei, pentru prima oara din nou, trei filtre mentale pe
 care le-a si detaliat
 si le-a explicat, cum spuneam, in lucrarea lui de licenta,
 cred ca era student atunci,
 iar numele acestui filozof, inca contemporan, pe care il ap
recesc foarte mult din multe perspetive,
 este Noam Chomsky. Noam, Noam, QHOMSKY, Noam Chomsky.
 și vă recomand sub orice fel de formă sau stil, dacă aveți
 acces la lucrările lui care sunt foarte multe, să le parc
urgiți din multe perspectivă, de la lingvistică, la comunic
are.
 Foarte, foarte bune, încă pertinente în lumea de secolul 21
. Iar el a detaliat atunci acele filtre pe care eu vi le-am
 prezentat deja la NLP Practitioner,
 NLP practicină, nu v-am spus de unde vin, că nu vă interesa
 atunci, dar acum vreau să-i acord un tribut muncii pe care
 a făcut-o el în direcția asta,
 pe care s-au bazat, după aia, conceptele de NLP, și anume a
 detaliat generalizarea, distorsiunea și ștergerea.
 E de la el vin, ca să știți. Aceste filtre mentale, el a f
ost primul care le-a detaliat.
 Mai departe, Leslie Bendler, care era sotia lui Bendler la
 momentul ăla, 60-i, nu mai știu exact,
 a luat munca lui Chomsky și a detaliat-o și a dus mai
 departe conceptele, până când a dezvoltat conceptul de met
aprogramme,
 asta este istoria pe scurtul acestui concept, Leslie Bend
ler.
 Tot de la Leslie Bendler, nu sunt sigur, cred că v-am dat
 un exemplu, un practitioner,
 când v-am zis cu femeia aceea care avea atacuri de panică
 când avea covorajul călcat.
 Țineți minte? De la ea vine Leslie Bendler, soția lui Bend
ler de acum, din nefericire a murit la un moment dat, prea
 devreme,
 însă de la ea vine acel execițiu.
 Și mai departe, ca să dăm până la urmă numele cele care au
 dezvoltat,
 doar ca istorie să o documentați voi pentru cine vrea,
 Roger Bailey, dacă țin minte bine,
 Roger Bailey, B-A-I-L-E-Y, a transformat munca de metapro
gramen, ceea ce este pe larg cunoscut
 in lumea corporate, si nu numai dar in special in lumea
 corporate, sub numele de Lab Profile.
 Cine au zis de Lab Profile? De acolo vine, din metaprogram
ele NLP.
 Si a facut-o intr-un mod admirabil, adica nu am facut...
 Eu cred in a lua munca cu IVA si a dezvoltat-o la un alt
 nivel, cat timp i se da cezarlui cealcezat,
 Asta e pentru mine relevant și important.
 Nu sunt ok ca cineva să ia ceva ce a făcut altcineva,
 să construiască un alt proces, un altă, și să zică că a
 inventat roata.
 Asta pentru mine și etica mea nu e corect.
 De asta v-am dat aceste trei nume,
 care au adus la acest concept care se numește metaprogramme
.
 Ce sunt metaprogrammele?
 Cine am mai auzit de metaprogramme, doar de curiositate?
 Ok? Câțiva? Bun.
 Metaprogrammele sunt un concept care descriu modul în care
 mintea noastră,
 virgule foarte important aici,
 contextual, am încheiat virgula, mai punem una, filtrează
 realitatea.
 în sensul că lasă să intre ceva și lasă afară altceva.
 Asta sunt metaprogramele, ca o metaforă, da?
 Metaprogramele sunt, de fapt, niște moduri prin care noi,
 în psihologia noastră, decidem
 ce părere ne facem despre ceva, ce ne motivează sau nu ne
 motivează,
 într-o diriție sau alta, prin aceste metaprogramme.
 Modul în care decidem ce este important, sau bifează ce
 este important, sau nu bifează ce este important,
 într-un anumit context.
 Concret sunt niște filtre.
 Dar sunt filtre mai specifice decât ștergerea, generaliz
area și distorsiunea.
 Alea sunt filtre mari ale minții.
 Metaprogrammele sunt foarte specifice, extrem de specifice.
 Așa o să vă detaliez pe cele pe care le avem noi în program
ă.
 Leslie Bandler, la un moment dat, a dus aceste metaprogram
me până la numărul de 60.
 Noi nu o să facem 60.
 Cred că sunt cuprins în le profile, habar n-am avut niciod
ată curiositatea să mă duc.
 Ah, încă un nume, mai trebuie, mai e nevoie să fim
 transparenti și să-l menționăm,
 tot ca un tribut și apreciere pentru ce-a făcut.
 Leslie Rose Charvet se numește Doamna, care e contemporană
 cu noi din fericire,
 care a scris cuvinte care schimbă minți.
 e cartea care se bazează pe metaprogramele din NLP.
 Shell, Rose, Charvet, Caharviet.
 Iar cartea se numește, și este de fapt suportul de curs
 pentru acest modul,
 dacă vreți o recomandare de citire, este o lectură provoc
atoare și stufoasă,
 dar plină de valoare în raport cu ceea ce vom face noi,
 și inclus în cursul de master.
 Shell, Rose, Charvet,
 care a detaliat metaprogramele din perspectiva NLP,
 păstrând cât a putut de mult din munca a Luciomschi, Leslie
 Bendler, Roger Bailey.
 Cum ziceam, Leslie Bendler le-a dus până la un număr de 60,
 cred că Rose Charvel le-a redus undeva la nivel de impact
 și importanță până la un număr de 14,
 nu sunt sigur, cam acolo, cred că 14.
 Metaprogramele sunt filtre foarte specifice
 prin care evaluam contexte foarte specifice.
 Cu alte cuvinte, se schimba de la un context la altul.
 Voi evalua o situatie similara prin metaprograme diferite,
 daca e in context diferit.
 Va dau un exemplu.
 faptul că am ceva de...
 aud ceva de la o persoană care îmi face o propunere sau o
 invitație sau o vânzare
 sau o propoziție specifică
 într-un context de business o vă evalua într-un mod la
 nivel de dacă îmi convine sau nu, dacă deciți să colaborez
 sau nu
 într-un context personal mi se schimbă evaluarea și voi ev
alua altfel aceeași propoziție, s-a schimbat contextul. Are
 sens?
 De ce, v-am spus mai devreme, dar voi nu stiați, mi se sch
imbă criteriile.
 Criteriile de care eu v-am vorbit mai devreme sunt
 contextuale.
 Nu sunt general valabile.
 În context de familie am niște criterii, în context de serv
iciu am alte criterii.
 De a evalua eficiența, de a evalua rezultatul, de a evalua
 dacă e corect sau incorrect.
 Și schimbându-ți criteriile, mi se schimbă și ușile prin
 care evaluez, feresele prin care evaluez situația.
 Atentia sunt foarte specifice.
 Diferența fața de metamodel este că metamodelul abordează
 filtru mare, ștergerea, care poate să fie evalabil și în
 viața personală, și în viața de business.
 Eu la fel voi vorbi, în cuncălcăr de metamodel.
 Metaprogramul e foarte specific contextului.
 Nu sunt trăsături de personalitate.
 Metaprogrammele nu sunt trăsături de personalitate.
 Nu ne descriu personalitatea,
 ci ne descriu modul de funcționare a minții noastre
 într-un anumit moment.
 Și context.
 Deci,
 Că nu suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 Că suntem mai multe.
 sau nu?
 motivaționale?
 Ce am nevoie să se întâmple
 ca ceva să fie motivant pentru mine?
 Și metaprogramme de lucru, să numesc,
 ca ceva, să me-nținem motivant.
 să fie și să mențină motivant pentru mine, să împese.
 Sunt metaprograme motivaționale sau metaprograme de lucru.
 Ceea de lucru sunt moduri în care eu decid diverse aspecte.
 Cum iau decizii?
 Da, e a doua categorie.
 Motivaționale sau de lucru.
 Contextul, ca v-o ziceam ca sunt contextuale, da?
 E valabil in orice alt domeni, dar acum dam si definitia cl
ara ce inseamna context.
 Contextul este cadrul de referinta in care fac un comport
ament.
 Sau in care ma aflu la un moment dat. La ce ma raportez?
 la ce mă raportez?
 Familii, birouri, deal, negociere, relații de cuplu.
 Ăla e contextul.
 și, atenție, în funcție de context
 și de criteriile prin care o evaluez acel context,
 ce am vorbit în prima parte a zilei,
 adică ce trebuie să bifeze.
 Eu voi folosi mintea mea, nu eu,
 va folosi anumite metaprograme
 pentru a interpreta realitate.
 în funcție de context și în funcție de criteriile pe care
 le folosesc,
 fără să vreau, adică nu e ceva, este automatizat, ca să
 evaluez acel context.
 Cum?
 Vreau să dezvoltăm un pic de tot partea de criterii, ca să
 fie mai clar ce urmează să facem,
 Și o să zicem așa.
 Criteriile sunt cuvinte prin care eu descriu ce este
 relevant pentru mine,
 în acel context,
 Ca să descriu ce este bun, rău, corect, incorrect, greșit,
 sănătos, nesănătos,
 cuvinte prin care eu descriu în lumea mea interioră sau pe
 față, da?
 sau un vocetare,
 descriu si fac distinctie intre ce este bine, mai putin b
ine,
 corect, incorrect, grecit si etc.
 Eu stiu ce e corect si incorrect
 in functie de criterile prin care evaluez.
 Ai are sens? Adica tre' sa se intample ceva ca sa fie core
ct
 si tre' sa nu se intample ceva
 sau nu, de reformulesc, trebuie să nu se întâmplă ceva ca
 să fie corect și trebuie să se întâmplă ceva ca să fie
 incorrect.
 Da sau nu? Poate să fie inclusiv o sumă de bani în joc, po
ate să fie un anumit cuvânt pe care ceva îl spune,
 ca eu să simt bă, nu-i corect ce se întâmplă, da sau nu?
 Contextual, atenție, în alt context același criteriu nu mai
 e valabil.
 Că se schimbă contextul, de-aia vă zic, nu sunt macro, sunt
 foarte nișate, sunt foarte concrete.
 Ce este extrem de relevant la aceste criterii prin care noi
 descriem
 si stim sa decidem ce e bine, ce nu-i bine, ce e corect, ce
 e incorrect,
 este ca aceste cuvinte prin care noi descriem
 ce e relevant pentru noi, in totdeauna au o reactie emot
ionala in noi.
 Declanseaza o emotie. In totdeauna.
 Criteriile declanseaza emotii.
 Așa știu că-i criteriu.
 Nu sunt valori. Aici e faza, că nu sunt valori.
 Nu. Pot să dea convingeri.
 Pot să dea convingeri, dar nu sunt convingeri.
 Ca să mă simt respectat,
 Trebuie să îmi spui mereu, domnul doctor, înaintea numele
 meu.
 Nu.
 Adică, din nou, pentru că eu am nevoie de acest criteriu,
 voi transforma convingerea că dacă tu nu îmi spui, domnul
 doctor,
 nu mă simt respectat.
 Dar primul vin e criteriu.
 Are sens?
 Să mă simt respectat este un criteriu
 care îmi dă mie emoția de sunt important, de sunt contez,
 sunt relevant.
 Un alt exemplu. Mai e valabil acest criteriu când vorbesc
 cu un copil?
 Cu un copil.
 Mi se nu mai...
 Da, cel mai rigid om din lume nu o să aibă pretensia de la
 un copil de patru ani,
 o să zică...
 decât dacă ești plecat.
 Și ce încerc să vă dovesc acum imediat?
 S-a schimbat contextul?
 S-a schimbat criteriu?
 Are sens? De ce nu-ti valori? Atenție, valorile sunt val
abile aproape indiferent de context.
 Etica e valoare, a mă simți irrespectat că ajunge la fix e
 criteriu.
 Ajunge la voie.
 S-ar putea să nu mai am nevoie să ajunge la fix ca să mă
 simt respectat
 dacă suntem într-o cină de familie unde e în regulă să înt
ârzi că suntem doar noi
 sau dacă tu ești copilul meu. S-a schimbat complet.
 dar valoarea mea de etica e valabil în orice fel de context
.
 Are sens diferenta.
 Valorile sunt macro, criterile sunt micro, sunt foarte spec
ifice în momentul ăla
 și se schimbă de foarte multe ori inclusiv în funcție de
 persoane.
 Unele persoane le voi evalua în funcție de anumite criterii
,
 partenerul de cuplu,
 pe alte persoane le voi evalua cu alte criterii,
 deși suntem toți apropiați, dar nu suntem parteneri de cupl
u.
 Și, automat, am alte criterii.
 Problema cu aceste criterii
 este că cu cât sunt mai multe, cu atât e mai complicat ca
 eu să fiu mulțumit.
 Da, Răzvan?
 Cu cât sunt mai multe, cu atât e mai complicat ca eu să fiu
 mulțumit de cineva, de viață, de mine.
 pentru că criterile sunt, de fapt, într-un fel sau altul,
 niște standarde.
 Da, niște minutii de bifat, foarte bine zice Oana.
 Critele sunt niște minutii de bifat.
 Și vă dau niște exemple.
 Mai tare, te rog?
 Caracteristici, da, foarte bine sună, îți mulțumesc.
 Vă dau un exemplu.
 Pentru ca eu să cumpăr, să ne imaginez că vrem să cumpăr un
 apartament,
 că cred că vă știu mai mult un exemplu.
 Să ne imaginez când să-mi cumpăr un apartament, da?
 Cum voi, cine vrea să lucreze cu mine?
 Până asus.
 Răzvan, te rog, hai că ești aproape de microfond, de aia te
-am luat.
 Ipotetic vrei să cumpere un apartament slash casa, da?
 Ok.
 Ce ar trebui să aibă acel apartament
 ca să intre minim în etapa de le evaluez că chiar îl cumpăr
 și ce ar trebui să se întâmple ca să fie din start descal
ificat?
 Hai să facem aceste două categorie.
 Ce ar trebui să fie minim să se întâmple, să aibă,
 ca el să intre în categoria de... mă gândesc la el.
 Să-l cumpăr.
 Zonă.
 Zonă. E criteriu?
 Da.
 Băi, se simzați din start, zonă, nu mai.
 Întrebare.
 Contează foarte mult dacă nu e zonă, e deal breaker?
 Da.
 Ok.
 Ducem un pic în alt context acum.
 Zona este la fel de importantă când îți regi un job?
 Nu.
 Se simzați?
 Aceleași criteriu în alt context, nu mai e relevant.
 Mă duc până la capătul Bucureștiului, murți-te dacă împăteș
ti 5.000 de euro pe lună.
 Da sau nu?
 Nu mai e criteriu.
 Dar s-a schimbat contextul.
 Incepe sa faca sens.
 Ne intoarcem.
 In afara de zona ce mai e deal breaker, adica daca nu le
 are pasta, nici nu ma gandesc de el.
 Budget.
 Sa se incadrez intr-un budget.
 E logic.
 Degeaba ma place mira de milion de euro si are zona, dar...
 Sa ma scuzi.
 Nu am cum. Vreau, dar nu am cum.
 Bun, altceva.
 să fie într-un bloc solid.
 Înainte de 70?
 După 77.
 Să țizați? Deja criteriu.
 Nu glumez și statența asta este foarte specific în Bucureș
ti.
 Că în Cluj mi să rupe că din 77 sau dinainte,
 că acolo n-a venit cu zgâlt-zgâlt în 77.
 Acum au început bun, an ginevul an 2,
 să dea și pe în Cluj și pe în Satul Marea, m-au zis,
 ne-a zgăriat un pic.
 Da, dar nu e cu panică, a fost așa un pic.
 Da, daca nu este degrebat de sarcii.
 Nu-mi spui daca nu, imi spui daca da.
 Nu te-am intrebat ce e daca nu, asta a fost prima etapa.
 Daca este liber de sarcii.
 Daca e liber de sarcii, daca nu este degrebat de sarcii.
 Daca nu este degrebat de sarcii, daca nu este degrebat de
 sarcii.
 Daca nu este degrebat de sarcii, daca nu este degrebat de
 sarcii.
 Daca nu este degrebat de sarcii, daca nu este degrebat de
 sarcii.
 Daca nu este degrebat de sarcii, daca nu este degrebat de
 sarcii.
 sau dacă e acolo.
 Dacă nu este degrevat de sarcii.
 Nu îmi spui dacă nu, îmi spui dacă da.
 Nu te-am întrebat ce e, dacă nu. Asta a fost prima etapă.
 Dacă este liber de sarcii.
 Dacă e liber de sarcii, nu intră pe listă?
 Dacă...
 Vorbesc cu răzvan.
 Da, așa, nu-am știut cum...
 Dacă are sarcii în spate.
 Așa, deci dacă este grevat în orice fel de sens,
 nici nu intră. Bun.
 Exagerez eu un pic acum.
 Dacă în loc de patru ferestre are două mari,
 dar nu are patru, are două mari de la tip vagon,
 te ștergi o zi la el,
 intre pe listă.
 Dar are zonă.
 Ceea ce dom'a v-am dovit acum este erarhia criteriilor.
 Deci nu numai că am criterii,
 și nu numai că pot fi deal-breaker sau nu,
 însau și o erarhie.
 Degeaba are zonă dacă are ceva care,
 înainte de zonă mai important și nu este bifat.
 Începe să facă sens.
 Ghici ce? Așa gândim și despre oameni.
 Ajun? La voi?
 Dacă persoana X bifează Y,
 dar are și B, te pup.
 Și noi ce am făcut în momentul ăla a fost o evaluare a
 criterilor
 personale, contextual,
 prin care noi am luat o decizie.
 Asta-s menta programă.
 Nu toate criteriile sunt egale.
 Poți să fiu dispus ca persoana să aibă o altă culoare a pă
rului,
 sau deloc,
 dacă e un om înțeleg, făcut de un om de care nu este un om
 de care nu este un om de care nu este un om de care nu este
 un om de care nu este un om de care nu este un om de care
 nu este un om de care nu este un om de care nu este un om
 de care nu este un om de care nu este un om de care nu este
 un om de care nu este un om de care nu este un om de care
 nu este un om de care nu este un om de care nu este un om
 de care nu este un om de care nu este un om de care nu este
 un om de care nu este un om de care nu este un om de care
 nu este un om de care nu este un om de care nu este un om
 de care nu este un om
 textual,
 însă avem și o hierarhie a criterilor.
 Nu toate criteriile sunt egale.
 Poți să fiu dispus ca persoana să aibă o altă culoare a pă
rului,
 sau deloc,
 dacă e un om
 înțelept, fain, sănătos, ne simțim bine,
 îl iubesc. E tău că poată să n-aibă...
 Ia, don't care.
 Dar nu-s ok să n-aibă splâncene.
 Acum exagereză mod intenționat. Are sens?
 Că ieși cu spânul din harapal pă stradă, adică efectiv nu
 mai...
 Parcă nu vrei să lumineze tot unde intră totuși.
 Exagereză mod intenționat.
 Să țineți? Sunt ok să nu aibă păr păcat, dar dacă nu are pă
r în spâne,
 tu te îngântumăți, puneți.
 Carioca, ceva, făci...
 Dar din nou, exagerez intenți, ca să vedeți cum un alt
 criteriu, la care întotdeaim fi gândit,
 îl dă peste capă primul, care e foarte mare și vizibil.
 Ironia este că facem asta pe pilot automat,
 în foarte multe contexturi din viața noastră,
 pe baza cărora noi decidem lucruri.
 Și decidem lucruri importante.
 Și o facem inconscient.
 Și spuneam, ba, pur și simplu, nu-mi place.
 Nu știu ce are.
 Și vin eu și spun, ai un set de criterii foarte critice,
 inflexibile,
 și de obicei foarte multe,
 prin care evaluezi ceva foarte simplu.
 Sau, poate, un criteriu foarte relevant și puternic pentru
 noi,
 care este nenegociabil, dar tu nu stii că l-ai.
 Și vii și spui, că vreau să aibă asta, asta, asta, asta și
 cu asta, le are.
 Și când te duci să cunoști persoana, bărba, femeie, l-am ad
ăt ceva, nu-ți convine și bă, dar are tot ce am vrut.
 De ce? Pentru că e un alt criteriu undeva ascuns, care ți-a
 dat...
 Are sens.
 De asta sunt importante criteriile.
 Și le dau înainte de metaprograme.
 Pentru că fiecare metaprogram
 funcționează în funcție de criteriile contextuale ale
 momentului.
 două informații am vreau să vă dau aici legat de criterii.
 Oamenii foarte buni în comunicare, înainte să îți vândă or
ice, de la ideie până la o mașină, îți vor afla criteriile.
 Amatorii în comunicare și vânzări îți vor vin de ideea sau
 slăși mașina, mașina fiind o metaforă, cred că e clar, da?
 E valabil la orice vreau să vân, în funcție de propriile
 lui criterii.
 Adică vă începă să sublinieze ce caracteristici are mașina,
 foarte mișto, pe care toată viță le apreciezi,
 Dar el ti-le descriie pe ale lui.
 Ca masina are piele de napa perforata, culoare grii, si mi
roasea, caprioara si mai stiu eu ce.
 Si tu vrei o masina care sa nu consume mai mult de X.
 Are sens?
 Si el vorbeste pe limba lui, da tati, dar are piele, creme,
 esti prost.
 Si tu vii si spui, ba, vreau sa consum pe pana in 6% ca
 conduc foarte mult si vreau sa...
 Si tu ii dai al criteriu.
 Și îți spune, băi, ești prost? Uite-l că e bugetul tău.
 Dar mă fută-ne-a piele în apa, eu vreau să nu consumem până
 în șase. Are logică.
 Și amatorii, în orice fel de sens în comunicare sau vânzări
, îți vor sublinia criteriile relevante pentru ei
 sau cele care cred ei că sunt relevante pentru tine, din
 studii de piață, din whatevrthefuck,
 fără să spună câteva întrebări de elicitarea criterilor
 tale, mă.
 Și aici, notați-vă pe veci pururi să țineți minte, imediat.
 Înainte să convingi pe cineva de orice, află-i criteriile
 prin care ieri se va lăsa convins.
 Află-i criteriile.
 Îți crești șansele fantastic de a convinge pe cineva să fac
ă ce vrei tu pentru că vrea el?
 Atunci când ceea ce tu îi propui, bifează criteriile lui.
 Slash ei. E valabil la fel.
 Cum aflu criteriile unor persoane?
 În primul și în primul rând, ascultăm.
 Ascultăm pentru că oamenii își vor da pe față criteriile de
 multe ori fără să vrea,
 de fără să vrea, de fără să vrea, de fără să vrea.
 Ascultăm pentru că oamenii își vor da pe față criteriile de
 multe ori fără să vrea și fără să-i întrebăm.
 De ce? Ne place să vorbim despre noi.
 Punct.
 Ne place să vorbim despre noi și să dăm explicații chiar și
 când nu ni se cer.
 Dacă știi să asculți, vei primi răspunsuri de genul.
 A, păi dacă n-are aia nici nu mă interesează.
 Știți oameni care așa vorbesc? Păi dacă ce să-mi facă?
 Mie și tu? Dacă faci aia nici nu mă... Ăla ce-i? Criterii.
 De start!
 Nu-ți dă criteriile că nu e contextul potrivit sau relația?
 Perfect!
 Și a răspuns-o aici colegul. Întrebi!
 Pui întrebări. Asta e a doua metodă prin care afli criteri
ile. Întrebi!
 Ce?
 Păi uite, îți dau un exemplu. Eu pot să vorbesc despre ce
 mi s-a întâmplat mie la restaurant ieri.
 Îți dau un exemplu.
 Nu te întreb nimic.
 Și tu, nu tu.
 Vorbesc de... da?
 O să mă întrerupi.
 O să zic ce vorbesc.
 Stai, vezi, am pățit eu.
 Păi dacă făceam mie așa, tu zmoreți.
 Și ce să vorbesc?
 Și pe altceva ce nu te-am întrebat.
 Știți oameni care vă întrerup în timp ce voi vorbiți ca să
 vorbească?
 Încă întrerupând timp ce voi vorbiți ca să vorbeați că ei,
 despre ceva ce voi nu i-ați întrebat,
 unii dintre voi să-ți însală.
 NUMĂNU VREĂģI TĂ RECUNOĂŞTEĚI!
 CĂ ŞI EU FAC ASTA!
 În momentul în care noi nu suntem întrebați,
 întrerupând pe celălalt în timp ce el explică el povestea
 lui și trăirea lui,
 ca eu să-i explic povestea mea și trăirea mea
 fără ca eu să mă fucking întrebe.
 Da sau nu?
 Ba da!
 Fără dubiu!
 Dar faptul că eu știu conceptul de o umbră și îl predau și
 îl explic
 nu înseamnă că am integrat o umbră și că aș fi în calendar
 cu roșu, dacă aș fi...
 Ați face dominica o dată pe an
 Sfântul Horia.
 Și nu sunt boss acolo.
 Știi de ce nu sunt acolo?
 Că dacă aș fi acolo, înțelegă că nu mai stă în viață, nu șt
iu cum să-ți explic.
 Că de obicei, aștia au tendința să fie canonizat, să fol
osesc cuvânt procedural,
 după moarte. Adică află că sunt Sfinți după ce au murit.
 Eu nu vreau să afli asta după ce mor, eu vreau să mă bucur
 de ce am de trăit în viața mea,
 deci nu sunt Sfânt, asta am ce să spun.
 Prin urmare, da, am și o multe părți din umbră cu care luc
rez la rândul meu,
 multe dintre părțile mele din umbră poate nici le cunosc în
că,
 pentru că sunt și eu pe drum, te gândăm pâși pâși,
 și încă nu sunt pregătit încă să văd anumite părți din umbr
ă,
 Deci faptul că le cunosc, cunosc conceptul și pot să ghide
ți pe alții,
 pot să o fac doar până la nivelul la care am fost eu sau mă
 duc eu.
 Mai departe nu pot, pentru că n-am fost eu încă, are sens,
 dar asta nu mă exsumerează de problema proces,
 sau de propria mea muncă sau de propria mea umbră.
 Din cum? Dacă cine vă zice asta și o arde pe gurul și cu...
 Așa, dați-i un mare pșut în genunchi și plecați de acolo,
 că acolo e multă manipuloare și gândire de sectă.
 Mergem mai departe.
 Unde eram? Că nu mai știu.
 A, întreb. Dar atentie, apropo de întrebări.
 Este oare suficient să...acuma că știu că trebuie să întreb
 ca să aflu criteriile,
 să-i spun, boss, care sunt criterile talean?
 Ajută întrebarea? Că e întrebare.
 Nu, trebuie să nu numai asta. Asta e prima etapă.
 Ca să poți elicitez criterile unei persoane în un anumit
 context,
 E nevoie să formulez întrebarea astfel încât să se adreseze
 criteriile lor
 într-un mod în care el s-o înțeleagă,
 adică cine dracu' crezi că o să-l zăspundă vreodată,
 la întrebările ce criterii ai aici amens?
 Nu o să știi nimeni să-l zăspundă, la ce te referi?
 Tău să-i predai prima zi de master și nu o să ai timp.
 Astfel încât trebuie formulat pe harta celuilalt.
 Asta încerc să vă spun. Întrebările trebuie formulate pe h
arta celuilalt
 astfel încât să facă sens pentru el și să treacă pe sub
 radarul faptului că tu vrei să-l cunoști psihologic.
 Să nu fie ca la poliția. Hai, scuipă!
 1. Unde rai? 2. Cu cine? 3. Sigur nu minți!
 4. Las că știu eu!
 A, nu, asta e relația de cuplu, scuze-mă, am crezut că m-a
 luat valul.
 Bun, revenim.
 Cum formulez întrebările pe criterii astfel încât să treacă
 pe subra,
 dar că eu vreau să aflu despre psihologia ta?
 Simplu, pun întrebări de genul.
 Cum știi că?
 Cum știi că?
 Ce l-am trebat de-o părăzvan?
 Cum știi că apartamentul intră pe lista de mă gândesc la el
?
 Și cum știi că, dacă ceva e bifat, nici nu ajunge pe listă?
 Nu am întrebat care-i scriterile lui.
 Are sens?
 Acum, cinci minute.
 Am întrebat cum știi.
 Și mi-am zis, păi zona.
 Perfect.
 Și dacă ai zonă, dar prețul e de X, a, păi nu-mi trebuie.
 Asta e tot o întrebare de criteriu,
 dar e întrebare de comparații de criteriul deja.
 Ai zonă și ai altceva. Ce alegi?
 Păi prețul e mai important ca zona.
 Că dacă am zonă, dar am prețul foarte mare, deja nu mă mai
 încadrez.
 Are sens.
 Și a început un proces de evaluare a criterilor deja.
 Ierarhizare, bravo.
 O altă întrebare de elicitare a criterilor.
 Prima a fost cum stii ca, da?
 Doi, ce e important pentru tine aici sau atunci cand?
 Ce e important pentru tine?
 Este o intrebare de criterii asta.
 Si in un momentul in care oameni spune ce e important
 pentru el,
 ce urmeaza ca raspuns sunt 100% criterii.
 Nu stii erarhia inca, dar stii criteriile.
 Bă, are sens.
 Poți să vă zic ceva ce am făcut eu cu voi,
 ca să știți de ce sunt atât de bun comunicator?
 Să vă învăț să fiți ca mine?
 Bine, dar nu dați cu roșii.
 Ce am făcut în prima zi, când ne-am cunoscut noi,
 aproape în prima oră, când m-ați cunoscut,
 pentru primul oră live în sala de curs?
 Zic mai tare, Carmen.
 V-am întrebat ce așteptări aveți ca acest curs, nu la final
, ci pe parcurs, până la modul 3, să vi se meritat deja
 experiența banii și investiția de timp și energie.
 Și câțiva ați început. Să încredere în mine! Conflict, gest
ionarea fricii. Să... dați sound? Țineți minte?
 Și v-am zis faceți-vă o poză, pentru că pe parcurs o să v
edeți că le îndeplinim sau le atingem până la modul 4.
 Da sau nu?
 2. Pe parcursul modulor, inclusiv modul 1, a doua zi, sâmbă
tăși duminică, când veneam către voi, punea cineva întrebare
 sau vă explicam un concept,
 harta mentală, nu mai știu eu ce, țineți minte că veneam și
 spuneam, apropo, a seară mi-a spus asta, am bifat-o?
 Și unii spunea, da, bă, da, mă, și acum... Și apoi la modul
 2 iarbuceam, țineți minte, mi-a spus pe flipchart ceva și
 acum am rezolvat-o, da, ia uite, ce faceam eu, de fapt?
 Corect. Corect. Corect. Corect.
 Corect. Ce faceam eu de fapt? Ce fac de fapt?
 Va elicitez criterile ca sa stiu in ce sens trebuie sa va
 traduc conceptele mele
 pe care vreau sa vi le prezint ca stiu ca-ti valoroase pe
 criterile voastre.
 Ca una e sa vin sa scot cum evaluesti tu experienta de
 training ca are sens si ca e revelatoare
 și să îmi dai tu criteriile,
 bineînțeles, de grup,
 nu vorbim că nu le bifez mereu individual.
 Și alta e să zic,
 bună ziua, eu sunt Horia cu mine,
 a să-ți faceți lab profile.
 Scoateți o foaie de hârtie notați.
 Unu, sunt inventată de Noam Chomsky.
 Doi, au 14 categorii.
 Trei, începem cu primul.
 Și încep să vă explic.
 Fără să știu în ce sens
 ar fi vreoată relevante pentru tine.
 Fără nici măcar tu să știi în ce sens
 te ajută.
 Ajun?
 Merg mai departe.
 Și acum m-a inspira Carmen.
 Cum ar fi fost ca în școala noastră generală, și liceul și
 facultate, înainte ca să ne se predea orice,
 să ne se eliciteze criteriile noastre persoane ca grup, nu
 individuale, prin care vom aprecia că ceea ce urmează să în
vățăm este util, valoros sau nu.
 Și după ce se face asta de către profesor, să-mi predea mat
ematică și să lege de ce e important pentru mine.
 Nu numai cand intelegeam in mine, eram mai atenti?
 Fara dubiu, fara niciun dubiu.
 Sa-mi explici de ce ce arameaza sa-mi spui.
 E relevant pentru mine, personal.
 Nu pentru ca deci statul sau mama sau proful.
 Si eu cand zic ca vreau aia, imi schimba complet atitudinea
.
 Nu numai atitudinea, dar voi si intelege cum spune mai bine
.
 Voi fi ochii, bai esti prost, are sens, e mor, asta e bun.
 Să-i zic, nu-i murți, asta-i bun.
 Și s-a tăiat, s-a terminat cu vorbit în clasă.
 Când copiii înțeleg în liceu, în școala generală,
 de ce e relevant pentru ei ce le spui tu,
 bă, nu auzi musca?
 Da sau nu?
 Și asta doar prin traducerea,
 doar prin un efort în plus,
 de a afla cu cine vorbesc
 care este harta de criterii al lui contextuală, care se sch
imbă când iese din clasă, să zicem,
 ca să-i răspun la nevoile lui din momentul ăla.
 Pam-pam!
 De asta, asta, ce facem noi astăzi și mâine,
 și corroborat cu ce ați învățat deja,
 este o cale regală prin care puteți să influențați oamenii
 să facă ce vreți voi pentru că vor ei.
 Și nu e manipulare.
 Este eficient, comunicarea e eficienta.
 Vă rea aduc aminte, manipulare înseamnă să îți fac ție ceva
 sau să te oblig sau să te influențezi să faci ceva,
 ce eu știu că îi de favorat ta, să o facă oricum.
 Aia e manipulare.
 Sau să o măcar să nu împese.
 De genul, nu știu dacă o să aibă ceva de sfărit din cauza c
eea ce vreau eu să facă,
 dar pentru că eu am nevoie ca el sau ea să facă asta și po
ată să îl oblig să facă asta,
 mie nu-mi pasă de consecințele lui, așa că o să o facă oric
um.
 tot manipulare, când nu știi care-s consecințele asupra lui
,
 când știi că sunt și win-win,
 de genul eu, dacă știu că te conving și ajung la tine cu
 importanța hărții mentale,
 a raportului, a ascultatului reciproc pe structură și pe
 conținut,
 și eu știu că-ți va crește calitatea relațiilor,
 păi eu sunt obligat să ajung la tine ca și ghid în fața ta.
 Eu sunt obligat să ajung la tine cu importanță acestor
 concepte,
 ca tu să le integrezi și să-ți crești calitatea vieții tale
,
 pentru că, ghici ce? Dar acum gândesc sistemic,
 beneficiile tale și pe care cei din jurul tau le vor avea
 pentru că tu îți crești modul și puterea de comunicare,
 vor influența societatea încet, bulgăre, style.
 Și ghici cineva avea de găștiga din asta, inclusiv eu și ur
ma și mei, sau prietenii mei sau familia mea.
 Asta e gândire sistemică de care v-am spus.
 Adică îți fac ținum bine că știu că la un moment dat faci
 tu altuia,
 și la un moment dat ala face cuiva și ha, bar, n-am cum să
 întoarcem la mine.
 Matematic, nu că inventez eu.
 Dar atunci înseamnă că am obligația ca eu să comunic cât
 mai eficient ce știu că-i valoros pentru tine,
 iar asta înseamnă să cunosc psihologia comunicării.
 Are sens? Ajunc la voi?
 Cum? Fincipiu?
 Save and return.
 Nu știu.
 Serve and return.
 Ah, ok. Serviește și primește.
 Suna bine, da. Așa e. Suna foarte bine.
 Revin. Are sens asta cu criterile de ce e importantă?
 În momentul în care tu vorbești cuiva, grup sau personal,
 într-un context în care nu știi care sunt criteriile person
ale ale acelei persoane,
 de evaluarea ceea ce se întâmplă între voi doi, ca experien
ță, tu, practic, shoot in the dark.
 D-ai cu... nu știi.
 A, da, te va ajuta intuiția, experiența întreioară, faptul
 că oamenii reacționează sau se comportă în tipare
 și deja recunoști tiparele pentru că ai experiență și ești
 și să te adaptezi?
 Sigur că da.
 Însă majoritatea cu vârșitoare a oamenilor nu au aceste
 experiențe.
 Majoritatea cu vârșitoare a oamenilor doar vorbesc, doar sc
os cunăt de pe trompetă, da sau nu?
 Știți oameni care spun, bă, eu am spus ce am văzut de spus?
 Tu înțelegi bine, nu înțelegi, du-te-n gâtul. Eu am vrut să
 am văzut...
 Da, da, aia este rigiditate, neasumare de responsabilitate.
 Și vine și cu pretensia că tu ești deștep doar că ai spus
 ce ai vă de spus.
 Nu, nu, aia e toxic. E părerea mea personală.
 Un om care vrea cu adevărat să obține ce își dorește,
 este un om care își asume responsabilitatea comunicării
 eficiente cu persoanele care pot să contribuie la ceea ce
 el își dorește.
 Aia înseamnă, din punctul meu de vedere, asomarea de
 responsabilitate.
 Comunică într-un fel care nu funcționează perfect. E
 feedbackul meu, nu e feedbackul lui.
 Asta e legia mea personală.
 Când eu înajung la voi și văd
 efectul de mufă, cum spune fratele meu Paul,
 fața aia de...
 Nu voi aveți o problemă, eu trebuie să reformulez
 și să re-explic. Are sens?
 Versus, nu știu eu, și din nou, din respect pentru Carmen
 și
 clasa ei de colegi personal,
 și nu-i s-a apropiat la călcăiu tău,
 mulți dintre cei care m-au fost mie profesori, îmi spuneau,
 Bă, i-am explicat. Nu ai înțeles? Du-te acasă.
 Învaț acasă. Fă-ți tema și o să înțelegi.
 Boss, dacă n-am înțeles, n-am cum să fac tema.
 Logic?
 Eu am primit de foarte multe ori la fizică, la chimie și la
 matematică,
 răspunsul că mă mâncam curr,
 redicam mâna și zicam, doamne, n-am înțeles.
 Dar femeia pe de altă parte avea și-o constricție de timp.
 Păi, când îmi spui că n-ai înțeles cu 15 minute de o oră,
 dracu mai s-a să-ți explică încă o oră.
 Logic.
 În același timp suntem de acord cu toții,
 cred că încă se practică din nefericire,
 că în majoritatea timpului era o presiune să nu cumva să
 ridici mâna să spui că n-ai înțeles că e rușine,
 1. că să supără doamna și 2. că să zică colegii că ești
 prost.
 Și toată lumea, toți colegii mei, inclusiv eu, cu excepția
 câtorva luminați,
 să le dată Dumnezeu sănătate, nu înțelegem aproape nimic.
 Noi ne explicam unii alții în pauze sau tata acasă, una din
 două.
 Are sens.
 Cum?
 Copiant.
 Copiant? Da, asta a fost la mine sport național olimpic și
 am ieșit și premiant.
 Te rog, Mihai.
 Tăi că vine microfonul. Ștefan, iartă-mă.
 Azi am...
 Nu m-am dat soft-ul.
 N-a pornit.
 Întrebarea foarte scurtă.
 Go.
 Să afli despre criteriile unei persoane din comportamentul
 non-verbal?
 E foarte specifică întrebarea, nu pot să zic nici da, nici
 nu.
 Dar cred că da.
 Cred că da.
 Cred că da. De exemplu, o persoana care mănâncă și aprecie
ază mâncarea, teoretii dacă ești extrem de atent și cu acu
itatea senzorării ridicată,
 vei putea să apreciezi că îi place mâncarea fără să zică că
 îi place mâncarea. Așa și la fel și nu îi place mâncarea.
 Adică se va manifesta întâi non-verbal, dacă e să fiu
 foarte specific.
 Altfel dăm tu un context, că altfel nu știu să-ți răspund.
 Răspunsul e și da și nu. Nu știu să-ți răspund concret dacă
 n-am un context.
 Sănătatea.
 Înflir și seducție la fel. Poți să evalueze.
 Mulțumesc. Mi-e citit mintea.
 Înflir și seducție.
 Numai din ochii am văzut.
 Și răspunsul este da.
 Fără dubiu.
 Da.
 În specie ale înflir și seducție,
 amatorii...
 Nu noi.
 ...vor lua prea în serios ce se întâmplă verbal și deloc în
 serios,
 sau nici încă n-o car nu vor observa ce se întâmplă nou în
 verbal.
 Amatorii vor ignora gestul ăsta, de exemplu.
 V-am pierdut, așa-i?
 Gestul ăsta.
 Amatorii-l vor ignora.
 Al femei, e mod evident, de aia am spus amatorii la mascul
ini, boc.
 Pentru că, da, e doar un exemplu.
 Am înțeles, da?
 E doar un exemplu.
 De exemplu, îți mai dau un exemplu, dar am mai spus și cred
 că și la practitioner,
 S-a constatat, in multiple, deoarece era nevoie, dar acum e
 si stiintific,
 ca femeia face primul pas extrem de rar cu adevarat barbat.
 Ai zis asta si la practicii.
 Exact, si femeia face primul pas non-verbal.
 Nici odata, rare, extrem de rar o sa faca ce faci pis.
 O domnisoara.
 Intiuneci? Nici odata.
 Extrem de rar, decat daca e Nikita, nu stiu, habarnam.
 Ti-am raspuns?
 Da, merci.
 Merci, Marius.
 Stai sa vina microfonul.
 Nu.
 Săruna?
 Și dacă nu te observă femeia?
 Hm?
 Și dacă femeia nu te observă, nu-ți dă dreptul să mergi la
 ea să vorbești cu ea?
 Nu te observă femeia.
 A, da, e...
 Observ tu!
 Dacă nu te observă, te faci observat.
 Ha!
 Exact!
 Te băce în seamă cu ea!
 Nu, așa e amatoriceste.
 Mă bag în semă cu ea?
 Da.
 Dar e opinia mea, atenție, nu sunt vreun gigolul.
 Ok, și îți dau un cas concret.
 Doar opinia mea personală este că este mai eficient să te
 pui în raza vizuală a femeiii pe care vrei să o abordezi în
ainte să o abordezi.
 E doar opinia mea.
 Ok, îți dau un cas concret.
 Îți e greu, poate, să îl interpretezi.
 Sunt pe peron la metrou, am cinci minute.
 Părere bune despre mine.
 Ce a făcut el acum să mește cadrare? Înțelegeți minte, cuvâ
ntul ăsta se întoarce.
 Ce a făcut el acum să mește cadrare? Mi-a zis și o să gând
esc eu despre ceva ce încă nu mi-a zis.
 Ați văzut ce a zis? O secundă, că e tici în moment.
 Mi-a zis că e greu să-l interpretez, probabil, și acum pot
 să o iau ca jignire, ca subestimare,
 dar de undeși tu, boss, poți să aplica metabodelul.
 Sau pot să nici să nu observ că nu am făcut NLP, da?
 Pot să nici să nu observ ce a zis el, însă atenție.
 Ce a făcut el acum, a pus un filtru prin care eu voi auzi
 ce urmează să-mi spună.
 Dacă el mi-a zis, va fi greu să înțelegi ce o să spun, eu
 voi începe să am efort, dacă nu sunt atent, să înțeleg ce o
 să spun.
 Are sens.
 Și asta se numește cadrare și ne face foarte multe cadrări,
 țineți minte cu multe că o să-l detaliem, dacă nu din seară
 mâine.
 negative. Facem foarte multe cadrări negative, vă dau un
 singur exemplu.
 Îmi cer scuze că vă deranjez, v-am sunat ca să.
 Când ai pus-o pe asta, cum cer scuzez că vă deranjez, eu o
 să încep să mă simt deranjat.
 Pentru că mi-ai spus, îmi cer scuze că vă deranjez.
 Cum? Să spui altfel?
 O să vorbim la cadrare. Zmulțumesc că ți-am captat atenția.
 Te rog.
 Ești clujean. Chiar n-ai cum să-ți dai sema? Sau...
 Presupun?
 Insistă omul.
 E și proiectie. Mod evident că e și proiectie.
 Fără dubiu.
 El uitând că v-am zis că o să din buzău.
 Stai în clujă acum.
 Deci mi arată și că nici nu am auzit ce am spus eu, deci nu
-s important.
 Mi-a pus si etic, i-a zis si, esti clujan, direct ident
itate.
 Mi-a dat-o cu locul esti in cluj pe comportamente sau mediu
.
 Mi-a zis direct identitate, esti clujan, de parcă...
 Cum? Da!
 Exact!
 Ma pun boss pe scaun, sa nu pic dracului, ca...
 M-ai facut clujan. Ia ziment!
 Ia, ia ca m-as curios, te rog.
 Stergem tot.
 Stergem.
 Zim, hai, zim ca...
 Stai la metro, o ai cinci minute.
 Asa, o sa am si o metro, stai liniștit.
 Eu si nepotii mei...
 Hai, mă glumesc.
 Cum te faci de scizat?
 Are că n-ai timp să te...
 La metro?
 E greu.
 Dă-mi mai multe detalii.
 Gata.
 Am glumit, am glumit.
 Stai la metro, vezi o tipă.
 Cam greu să te faci de scizat, să intri în rază aia vizuală
.
 Cam greu?
 Cam greu, da.
 Deci nu e imposibil, unul la mână.
 Corect, nu e imposibil.
 Unul și doi?
 Vrei să te bagi în seamă cu ea.
 Bă, ou, calma, gata, ai că vreau să aflu exemplu.
 Vrei să te bagi în seamă cu ea.
 Ok. Si care e varianta pe care o propui tu, dupa aia sa dau
 varianta mea?
 Te duci, o vezi vorbesc.
 Vorbim in cadena un verbal, da?
 Da, te duci, vorbesc si...
 Pana incep sa vorbesc, ce se intampla?
 O urmaresti.
 In primul urm, numai asa poti...
 O stocaresti!
 O stocaresti!
 E logic!
 Ia-ti priveci Prada, ca barbat!
 Eu îți dau...deci deja te-ai dus atât de departe încât...
 Eu îmi pregăteam să zic ceva,
 și te-ai dus atât de departe încât deja aș vrea să fac ter
apie.
 Adică nu...
 Pentru mine nu mă ținește greșit.
 În primul rând, dacă mi-ai dat contextul de metrou,
 și acum nu glumesc, ca să înțelește ce înseamnă nom verbalu
, întotdeauna,
 nu m-aș apropia niciodată din spate de o femeie care este
 aproape de linia de metrou, de linia galbenă.
 Doar un exemplu. N-am zis ca-i face tu asta. Eu doar vreau
 sa subliniez ce inseamna non-verbal unainte sa scot un cu
vant.
 Mai ales, deci sa zicem peronul, linia de metrou, linia gal
bena, deci mai e un pas pana la, da? Un veci purur, o sa ven
i din spatele toti, ce fai popus?
 Perfect de acord.
 Veci purur.
 O sa asinge aici.
 Ok, nu vreau sa fac curs acum pe asta, doar subliniam ce a
 zis Stefan, legat de non-verbal.
 ce-aș face, este înainte să... din nou și în susțin asta
 este o abordare,
 nu înseamnă că e singura și nu înseamnă că e doar asta sau
 că eu nu greșesc, doamne feriește.
 Nu aș vorbi înainte să mă fac văzut. Asta e tot ce spun.
 Păi asta îmi spui și tu ai zis nu, că dacă nu te vede, nu
 vorbești direct.
 Te faci cumva văzut, e nu foarte văzut, că n-ai un super
 mult timp.
 Are că nu o să stau 7 minute, ia-i acolo să-ți pânem, mai
 repuțin, și eu încep să...
 Stai bossul un pic, ia, imagina-l.
 Eu nu o sa incep sa dansez, o sa ma fac super mult vazut.
 O sa intru putin in campul ei vizual, daca ea este acolo,
 mai ai un pas, stai cumva langa ea.
 Corect, sunt de acord cu asta.
 O sa stai super mult.
 Da, atentie, tu ai inceput cu am spune mie ca daca nu ai
 cum sa te faci vizut, trebuie sa incepi sa vorbesti direct.
 Nu asta a zis?
 Eu am zis doar ca e important sa te lasi vizut, de oricine,
 in general, inainte sa vorbesti.
 Si tu ai zis nu, ca daca nu poti sa fii vazut, ce faci?
 Așa am început în discuția.
 Oare nu văzut super mult, să zic așa, de că sunt...
 Dar eu nu am vorbit de durată, men.
 Da.
 Eu nu am zis nimic de durată.
 Eu am zis doar să te lași văzut înainte să scoți ceva pe...
 Asta e tot ce am zis.
 Știu, pentru că avem instinctul de animal să ne speriem mai
 ales dacă ești cumva pe la spate.
 Pe lângă asta.
 Dar într-un contest cum este metrou, unde este în sufletul
 nostru frică să cazi,
 nu ai ce să cauze să fi din spatele unei persoane cu orice
 fel de intenții,
 Într-un mod în care nu te anticepează că vii.
 Nici fără...are sens, sper.
 Da?
 Deci discuția noastră și...
 ...ă...
 ...aș vrea să merge mai departe a fost că eu i-am spus,
 oștefani, e important să te-l aș văzut imediat, Alex.
 Și tu ai spus, nu, că dacă nu poți să fii văzut, ce faci?
 Nu vorbești direct?
 Nu o stocuiști?
 Nu...
 Văzut, văzut la minea, de că gen...
 ...supermul să intră în cuvie.
 Nu, nu.
 Vezi aici ce facem noi acum?
 că ce înseamnă pentru mine a te lăsat văzut pentru tine a
 adus la durată.
 Ceea ce este un cri personal și contextual.
 De-aia e important să le afli.
 Ca altfel, vom presupune, când noi zicem a te lăsat văzut,
 de exemplu,
 fără să zic ce înseamnă pentru tine asta sau invers,
 vom presupune că vorbim despre același lucru.
 Pentru că, atenție, în dicționar sunt zeci de mii de cuv
inte
 pe care cel puțin limba română profesorii și, cine vrei tu,
 legea consideră că le interpretăm la fel.
 În realitate, acele zeci de mii de opțiuni din dicționarul
 limbii române au zeci de mii de sensuri fiecare pentru noi.
 Ce înseamnă pentru mine iubire, nu înseamnă pentru tine, aș
a cum Adinaur, ce înseamnă pentru mine să te faci văzut,
 nu înseamnă la fel pentru Marius. Are sens. Și este încă o
 dovadă, și mulțumesc că a ridicat-o,
 care a ridicat-o, a felul în care interpretăm deosebit de
 subiectiv și personal urcefel de cuvânt.
 Că eu n-am zis timp, eu n-am zis distanță, pentru el a în
semnat timp.
 În a telă s-a văzut.
 Stai, Ionuț, ai microfon?
 N-o să l-ai.
 Nici tu n-o să l-ai, că a ridicat mâna prima oară Alex.
 Și a respectat frumos rândul, așa că siktiri.
 Eu doar vreau să spun că...
 L-aș văzut, și te atent la non-verbalul ei,
 dacă primești semnul, te bagi în seamănă.
 Nu primești semnul, e no-go.
 E o variantă.
 Unsolicited.
 Știți care e problema? Ai dreptate.
 Și tu, și tu, și Ștefan, și eu.
 Pentru că nu există, exact, nu există procedură universală
 în a cunoaști o persoană care doar aia funcționează.
 Nu există. Punct.
 Și atunci ai dreptate. Statistic va fi un număr de când se
 potrivește ce spui tu,
 statistic va fi ce spune Mario. Sunt complet de acord.
 Vreau doar să subliniez griuul în ceea ce înseamnă cum se
 face ceva.
 Și e valabil general, nu numai acunoaște o persoană nouă,
 da?
 E mulgri.
 Când vine ceașa săpărat de săpărat, cum se face?
 Nu, el îți dă doar o valenta care funcționează pentru el.
 Și care se atreabă să funcționeze și pentru tine.
 Dar nu înseamnă că mereu, toată timpă, permanent și nu tre
buie îmbunătățită.
 Asta e tot ce vă spun.
 Țineți minte că e mulgri.
 Ce funcționează? Asta nu se mai funcționează mâine.
 Poftim?
 Absolut.
 Absolut complet de acord.
 Complet de acord.
 Ștefan, hai că ai avut răbdare.
 For the record, nu am vrut să mă refer specific la flit și
 seducția etecă, dar și în context de profesionale...
 Nu, că în subiect aparent lipsi de interes pentru sală,
 deci nu a interesat pe nimeni.
 De-aia am vorbit despre-l 20 de minute.
 M-ai referit și în contexte profesionale de business, adică
 vorbești despre...
 Da, și atunci se flitează, da. Și acolo se flitează.
 Daca asta vrei sa-ti confirm.
 No.
 Ma scuzi.
 Ha ha ha.
 Am crezut ca vrei sa-ti confirm ca si acolo.
 Da, da, si acolo.
 Dar acolo se excluteaza cu cuvinte acceptate de H.R.
 Asta e tot.
 No, excluz.
 Ha ha ha.
 Evident.
 Adica si pe partea asta am vrut sa...
 Sa vad daca si nom verbalul
 in strict context de profesionale poate sa...
 Nom verbalul are o putere fantastica in orice fel de
 context.
 Inclusiv in context de...
 în context, să spunem așa, cu scop de, din nou, să vă det
alez asta, cred că mâine, în prima partea zilei, de cadrare,
 de exemplu.
 Ca exemplu,
 face o foarte mare diferență felul în care intri într-o căp
ere în care sunt deja oameni,
 referitor la percepția pe care le-o faci tu lor.
 Una e să intri într-o sală în care sunt oameni deja
 și tu, când intri ei, te observă, nu toți deodată, dar te
 observă că ai intrat
 și intri încruntat, supărat și trântește-l-a pe jos,
 nu ai zis nimic.
 Trântești servieta, laptopul sau telefonul,
 și altă aia e să intri în sală zâmbind
 și să-i acknowledge în limba engleză, să-i vezi, să-i rec
unoști,
 să confirm că-i vezi și să faci din cap fără să zici nimic.
 Și să pui servieta sau telefonul jos și faci...
 Le-s rog. Atât, fără să le zici lor.
 Non-verbal transmins cu tot o altă atitudine
 legat de ceea ce urmează să se întâmple acolo că ai intrat
 în sală, da sau nu?
 și nu ai scos încă niciun cuvânt.
 Se numește cadrare non-verbală.
 Eu, din momentul în care știu că sunt văzut,
 adică intră în aria vizuală a unor oameni sau unui om,
 ăsta e defect de meserie de la poliție,
 eu influențez aproape permanent percepția pe care oamenii a
șa fac despre mine, că vreau eu.
 Dar din toatea una, și asta nu vine de la NLP, asta vine
 din poliție.
 Eu când intram în aria vizuală a unor oameni care știam că
 am nevoie să-i calmez,
 sau să-i arestez, ce aveam eu nevoie acolo,
 exact, știu dintotdeauna că atitudinea mea, non-verbală, p
ână să pot să zic un cuvânt,
 va face o foarte mare diferență în experiență pe care o sa
 o avem împreună.
 Are sens? În conflicte de genul ăsta, în special.
 Când tu poți să decizi modul în care merge, să decizi, să
 influențezi că nu poți mereu să ai puterea de decizie,
 să influențezi o situație doar prin felul în care te rap
ortezi non-verbal.
 Poți să spui același cuvinte și non-verbalul o să fie difer
it și se va schimba percepția.
 Întotdeauna.
 De aia o zic și constant, amintesc,
 și în webinarii, și în cursuri, mult mai important din
 punctul meu de vedere,
 este antrenarea propriului non-verbal să transmită ce vreau
 eu
 decât studierea non-verbalului altului a să-l citez dacă m
inte.
 E mult mai important
 Să transmit eu ce vreau, un raport cu ce vreau să obțin,
 și în contextul în care sunt, decât să prim pe vreun loc că
 m-am mințit.
 Că ce? Mă ajută ce?
 Că mă duc mai departe, și v-am mai zis asta.
 Să zicem că aflăm că ne minte.
 Cineva.
 Că asta e cea mai mare motiv pentru care oamenii s-apucă de
 profaling și eu vreau să simt când mă minte.
 Și faci ce cu informația asta? Că nu o poți dovedi de cele
 mai multe ori.
 Și dacă o dovedești, ce? Că oricum...
 Și atunci eu mă concentrez pe nu pe cum fac să aflu că mă m
inte cineva.
 Evident, sunt atent la incongurențe. Le observ.
 N-ai cum, când ești deja cu acuitată, să nu observi Fred
 Flaggord, da?
 Dar eu mă concentrez pe cum fac să creez o stare emoțională
 în cealaltă persoană,
 astfel încât să nu simtă nevoia să mă minte.
 Și aia este săr controlul meu. Mă rog, în mare parte, că nu
 e nimic garantat.
 Și asta tot prin om verbal reușesc, numereu.
 Mă concetez pe cum fac să transmit cât pău de eficient mes
ajul meu,
 nu pe cum fac să văd dacă el ascunde ceva sau nu.
 Și toate astea din nou, cu o foarte mare componentă de nou
 verbal.
 Știu oameni care sunt traineri deosebiți de buni,
 extraordinari de buni la nivel de
 ce informație au de-o ferit foarte valoroasă,
 care nu pleacă de lângă flipchart și care sunt aproape pe
 rete.
 Deci tot, tot, mulțumesc tot, cursul vorbește,
 s-o uită fix și se explică, se desenează și nu se mișcă de
 lângă flipchart.
 Te ia cu psomn, la un moment dat.
 Sau care vorbesc foarte monoton.
 Și nu că e o problemă, așa vorbesc ei.
 Bă, la un moment dat personal cel puțin cu firea mea,
 eu plec, mă duc la ski, mă duc cu capul meu, mă refer, în m
intea mea,
 am plecat, m-am dus și mănândi seară, ceva, știi?
 Adică pe Bandler, când intră Bandler și Blender, stă jos,
 de nu să ridică, de pe scaunul de câte extrem de rar.
 La Flipcharts. Extrem de rar.
 Din momentul în care intră în sală, nu aminte-a în altă
 parte.
 Decât la el.
 Prin modul în care explică. Și el e foarte expresiv, e
 foarte...
 Dacă aveți o altă în viață încă șansa să mergeți la un
 training cu el live în sală,
 vi s-a schimba complet asteptariile,
 acela ce inseamna un training bun.
 El nu preda cum fac eu, structural, pasul 1, pasul 2,
 nu, el zice povesti.
 Ba da, zice in povesti si explica-l intr-un asa mod
 inca de sa capteaza atentia instantaneu.
 E, este un alt trainer in echipa lui,
 n-o sa-i dau un nume partner cu el,
 care vine dupa el de obicei,
 care in momentul in care urca pe scenu,
 m-a pierdut instant doar cand a zis salut.
 Deci, nu apuc, fac de alea,
 adica nu reusesc nicicum.
 și are lucruri importante de împărtășit. Am învățat de la
 el chestii.
 Dar fac efort. De ce?
 Nonverbalul, tonul, atitudinea, informații e foarte valoro
asă,
 dar nonverbalul, tonul și atitudinea sunt complet diferite.
 Și atunci de aia subliniez
 că este deosebit de important să ni le asumăm noi înșine
 și să ni le antrenăm
 pentru a susține ce vrem să comunicăm.
 Va face complet diferență în ceea ce vor înțelege
 și vor avea ca experiență cei din jurul nostru.
 Mulțumesc mult.
 Mersi și eu.
 Da.
 Oana, microfonul secundă-mig,
 măcar ai întrebat că ai avut,
 erai la limită, că dacă începeai să vorbești direct fără
 microfon,
 te pupa pat.
 Pune-a, Oana Sânt.
 Ceau.
 Sunt curioasă dacă pentru tine este o alegere conștientă
 să-ți faci apariția resting beach face
 și să devii atât de carizmatic în timpul cursului.
 Nu.
 Deci nu e niciun problem.
 Nu, e rol diferit.
 E vorba doar de...
 E complet diferit rolul.
 Când mă trezesc, nu sunt carizmatic.
 Am înțeles.
 Bine, ar fi mărturii opuse aici, da?
 Dar nu e cum...
 Nu aveam cum, mi-a venit...
 Nu, la modul serios, nimeni nu se trezește carismatic.
 Carisma este o abilitate și o trăsătură pe care o manifest
ăm, cuvânt gramatical corect folosit contextual,
 în funcție de rolul și contextul în care suntem.
 Iar la mine, Resting Beach Face-ul este trasatura de relax
are.
 Adica fata mea e relaxata.
 Asa arat eu relaxat, ca si cum vreau sa te omor.
 Am inteles.
 A, e fata mea.
 Iar eram in academia si aveam o banca fara niciun fel de
 misto in fata dispensarului.
 In stanga era sala de mese, in dreapta erau caminile
 studentie si in fata dintr-am mai platou.
 E un platou foarte mare, la militari, cei care ati vazut cu
 taranta, jureminte, la randul de viata voastra,
 o platouă foarte, foarte mare.
 Mare în sensul că de 10 de metri, 150-200 de metri,
 are mare și pătrat și...
 Și eu stiam pe bancă în fața mea platouă
 și pe platouă merg cârturi de studenți,
 mergeau de la masă, la cămine, la mă rog,
 sala de curs, etc.
 Și eu fumam pe bancă aproape în fiecare dimineață,
 eu singurul sau cu prietenii mei cu tovarășii mei.
 Când eram complet singur, eram eu și cafeaua,
 adică fața mea era, da, pe bancă singur, nimeni nimic, da?
 Fața mea a ieșit, eu nu, deci jur, și am aflat asta de la o
 povestă de-a o domnișoară cu care am interacționat ulterior
 și care mi-a descris.
 Mufa mea e asta.
 De acum ați relaxat.
 Deci tu nu faci cadrare cu noi la intrare?
 Asta era de cuioasă.
 din momentul în care mă urc în taxi de unde vine de la
 hotel,
 eu nu mai sunt Horia care s-a trezit în camerea de hotel,
 ci sunt Horia care se duce către sara de curs
 și sunt deja în rolul de sara de curs.
 Și e perfect sănatos și vă recomand să faceți distinție
 între rolurile voastre pe care le jucați în păcuțul unei z
ile.
 Pentru că altfel veți face confuzie între roluri,
 te vei duce acasă în rolul din timpul zilei,
 sau nu vei intra în rolul potrivit în contextul de business
 pentru că tot ai rămas setat la ce ai discutat cu partener
ul de cuplu acasă.
 Are sens?
 Da.
 Dar nu e o decizie logică, este o consecință la asumări
 foarte intense de rolul pe care știu cum urmează să-l joc.
 Ca profesor, ca ghid, ca ce sunt. Că m-am văzut-o pe Carmen
 acum.
 E perfect natural. De-aia sunt actori și o să închidem și
 mergem în pauză.
 Începește, începește, începește, începește, începește, înce
pește, începește, începește, începește, începește, începește
, începește, începește, începește, începește, începește, în
cepește, începește, începește, începește, începește, începeș
te, începește, începește, începește, începește, începește,
 începește, începește, începește, începește, începește, înce
pește, începește, începește, începește, înce
 un rol diferit.
 Personajul nu are nimic cu mama.
 Personajul are mama lui,
 din povestea lui.
 Are sens.
 Si asumarea de rol atat de intensa
 ne declanseaza
 resurse si proceduri
 de comunicare care sunt diferite
 de cele in care sunt in afara rolului.
 Eu, in un rol de cursant, de exemplu,
 ori sunt foarte dificil
 in sala de curs,
 si extrem de dificil daca e ceva ce ma intereseaza
 sau ma ataca, una din doua,
 99% nu știi că sunt în sală.
 E invisibil.
 Sunt cursuri la care am fost, la care am venit, nu știu că
 am fost în sală.
 De loc.
 Că ăla e rolul meu de cursant.
 Și e ok cu asta.
 E o consecință a sumării de rol.
 Ceea ce vă readuc aminte, vă recomand de la practicite în
 coace,
 să exersați conștient în ce rol vreau, sau e venei fi
 pentru mine, să fiu acum.
 Acestea fiind zise,
 La 3.50, ca să nu vă gătim.
 3.40, v-aștept!
 Poftă bună la masă!
