 Muzica
 Bună dimineața!
 Modul 2
 Ziua 2, neata.
 Câtva v-ati pierdut pe la petece de Craciun, vad.
 Sfautati, o sa vine si ei.
 Cum sunteti, dragilor?
 A, cum sa fii? Bai, morti!
 Cine a dormit foarte bine, mana sus?
 Ok, super.
 Cine n-a dormit foarte bine?
 A dormit asa, meh.
 Ok. Cine a dormit deloc
 pana sus?
 Cine a dormit acasa pana sus?
 Eu, mă, eu!
 Eu am dormit la hotel!
 Ce care-i problema?
 Ce, bă, nu înțeleg?
 Nu înțeleg, nu înțeleg.
 Cum?
 Ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 N-am dormit chiar atât de bine azi noapte, și de ce oare?
 Când ziceam și eu că gata, m-am cam lămurit cum e treaba,
 ieri, ba pe stânga, ba pe dreapta, ba înainte, ba înapoi,
 ba din spre, ba în spre,
 și am conștientizat o chestie interesantă care îmi place și
 am zis să o împărtășesc,
 referitor la din spre și în spre,
 Când m-am înscris la acest curs, probabil că mulți dintre
 noi am venit din spre.
 Asta zici. La acest Master sunt convinsă că sunt în spre.
 Ok.
 Și mulțumesc pentru asta.
 Bravo! Este perfect. Nu există bine sau greșit. Există cum
 funcționezi tu și cum îți găsești motivația să acționezi.
 Pentru că ăsta e tipară de acțiune. Ce mă motivează să fac
 ceva?
 Păi mie nu mă motivează banii, de exemplu ca sumă mare.
 Mă motivează confortul, obiectele pe care ne pot compura,
 poate că-mi rezolvă o problemă sau un moft.
 Dar nu e despre ce obțin, e despre ce nu mai am problemă.
 E la fel am prieteni care sunt motivați înspre.
 Tu zi aia seama câte putem să facem?
 Și zic, știu câte putem să facem, dar pe mine mai e anxiet
atea de câte putem să facem.
 Sună ocupat, eu nu vreau să fiu ocupat, că nu vreau să.
 Dar nu contează, e bine perfect orice, cât timp ție ție ție
 eficient.
 Bravost, mulțumesc și Elena. Să rog una.
 Da, draga mea, realii, nu trebuie să am auzit de modulul
 trecut, imediat.
 Buna dimineața, realii sunt. Am și o nedumerire întrebare,
 dorință de clarificare.
 am identificat la mine o parte care este puternica și este
 din spre,
 și simt acum că are aripii din ce în ce mai puternice și în
 spre.
 Și atunci nu știu cum să fac să le echilibrez sau să le pot
ențez,
 pentru că, până la urmă, obținem o șinerie.
 Îți crezi planul în așa fel încât le combin, ca o reclamă
 TV,
 care vorbește pe limba unor ascultători pe care nu-i cunoaș
te că sunt în spre sau din spre,
 și vorbește ca la calutul și-și.
 Și în planul tău, nu cu lumea, și în planul tău de obiectiv
, orice face acolo,
 încep cu aia care e mai importantă, căi înspre căi înspre
 nu contează, la nivel de beneficii,
 ce o să obții dacă ești înspre, ce nu o să mai ai ca
 problemă dacă ești înspre,
 și o pui și pe-alaltă, bonus, o să obținem asta sau nu o să
 mai avem asta în funcție de care e pentru tine.
 De-a dintre, le pui pe-amândouă, nu e sau-sau.
 Și pe măsură ce lucrurile evoluează, se schimbă greutatea
 și atunci, a ce a fost înspre,
 Rămâne în plasă secundar și merge înspre.
 Am înțeles.
 Și dacă să schimbă contextul, e perfect în regulă să se sch
imbe sau să se adapteze și direcția de motivație.
 Nu e greșit.
 Mulțumesc.
 Ce e cel mai important când vine vorba de metaprogramări pe
 care le sesizați la voi înșivă,
 este flexibilitatea de a nu gândi în așa sunt eu.
 Eu sunt înspre Tată.
 Nu, ești acum înspre contextul ăsta.
 simți mai mult entuziasm dacă setezi obiectivul înspre.
 Dar s-ar putea dacă schimbăm obiectivul sau contextul,
 sau trece un an, să nu mai fi înspre, să fii înspre.
 Vă dau un exemplu. Sau invers, deci în amuntă ori invers.
 Mulți oameni care sunt înspre, nu.
 Ba da, înspre.
 Ajunge să... cum era? Da, din punct de al sănătății, da?
 Să spunem că n-au nicio treabă.
 sunt înspre sănătate, nu fac foarte mult, dar nici nu fac
 foarte mult.
 E, ea e așa, mănâncă sănătos când pot.
 BAM, infart!
 Sau alt diagnostic nasol își revine.
 Și din momentul ăla devine într-un an triatloane, nebunii.
 Are sens?
 Pentru că un eveniment, de obicei, foarte provocator sau ș
ocant,
 poate să schimbi direcția de motivație.
 Că ești înspre, că ești dinspre, te va motiva ceva.
 Unii nu aleargă triatlonul pentru că vor să alege triatlon
ul,
 dar nu ce alargă triatronul pentru că vor să-și dovedească
 că nu mai sunt bolnavi.
 Subconscient vorbind. Are sens?
 Și un eveniment de genul ăsta poate să-ți schimbe direcția
 de motivație.
 Tot ce vreau să spun, să subliniez, este importanța de a-ți
 lăsa flexibilitatea
 să-ți descoperi tiparul motivațional în funcție de context,
 să nu ții lie ca identitate.
 Să-ți spui, bă, eu sunt dinspre, per total.
 Nu e adevărat contextual, ești dinspre. Pe obiectivul ăsta
 ești dinspre.
 Și nici nu contează identitar, aia e altă lecție, alt subie
ct.
 Tiparele de motivație sunt mai importante prin ceea ce po
ate să-ți aducă contextual pe obiectiv decât general pe viaț
ă.
 Pentru că sunt foarte precize.
 Și poți să ieși într-un căpere și să vorbești cu familia și
 să fiți înspre, unde mergem în decrăciun, înspre, ce
 experiențe faină să avem,
 și să intri în altă căpere și să vorbești cu soțul despre
 financiar
 și să aveți discuții dinspre nu mai vreau datorii.
 Are sens și ești aceeași persoană.
 Și nu e greșit, adică nu ești plecat, nu e...
 Dar cu câte înțelegi mai mult și spui,
 hmm, acum gândesc însprești și-ți mai motivat,
 sau acum gândesc dinsprești și-ți mai motivat,
 așa îți formulezi...
 Ideea este să îți adaptezi obiectivul ca formulare
 în baza ceea ce constasca te motivează mai mult înspre s-au
 dinspre.
 Are sens.
 Eu am inclusiv momenti în același business, când gândesc î
nspre și înspre.
 Am obiective care sunt înspre și am obiective care sunt îns
pre.
 Și e perfectă regulă, tot ce evaluez constant este direcția
 mea de unde sunt mai motivat mai entuziasma să fac ceva.
 Și uneori sunt mai motivați să fac înspre, deși nu-i tipar
ul meu standard.
 Și e perfect și fac înspre. Și am făcut multe lucruri îns
pre, v-am spus ieri.
 mă motivează să fac lucruri în aria mea,
 pe care nu le-a făcut nimeni anterior, cel puțin ca mine.
 Am eu...
 Vreau eu asta, e o aroganță, ca să zic, nu știu, mă motive
ază.
 Nu e importantă la modul că dacă nu ating, plâng în pernă.
 Nu.
 Dar e, mă motivează să zic, bă,
 a avut cineva vreodată în sală, 180 de oameni, la practic
iner în viața vieții șori țării, țării ăstea? Nu.
 Bă, tu are...
 La nivel de catering, adică la nivel de...
 pe mine mă motivează pentru că o pot folosi la nivel de
 marketing.
 Știi? O pot folosi ca cifra la nivel de marketing.
 Și până astea mă motivează. Acum nu plâng dacă nu ating.
 I'm OK. Dar mă motivează înspre.
 Business-ul overall mă motivează dinspre.
 Are sens?
 Cu cât mai flexibil ești să te întrebi, OK, cum gândesc
 acum?
 Ce mă motivează acum mai mult?
 Să rezolvă problemă sau să obțin un beneficiu
 și să-ți dai tu seama cum ți-a învățat cu mâinile să cântă
rești, da?
 Bă, acum sunt din spre.
 Ok, hai să-mi formulez atunci obiectivul și strategia, din
 spre.
 Și e ok dacă peste o lună, două sau trei, apar niște fluct
uații de rezultate
 și nu mai sunt așa motivat pentru că am rezolvat problema.
 Și atunci ce faci? Îți creezi o problemă.
 Că dacă ești din spre și tu rezolvi problema care te-a
 motivat să pleci la drum,
 o să-ți cadă entuziazmă.
 Are sens?
 Că tu ai rezolvat-o. Eu, de exemplu personal, am plecat din
 sistemul de stat,
 și știți povestea mea,
 nu am plecat că vreau să fiu trainer sau mare valoare a ță
rii.
 S-a întâmplat pe drum asta, nu a fost intenționată.
 Eu am plecat că mă durea sistemul, mă durea viața mea de at
unci.
 Depresicuțică, lipsă de sens, anxietate,
 plafonare între oameni care nu mă reprezintă ca valori și
 principii și convingeri.
 și nu știam cum să plec de acolo.
 Aia m-a motivat la nivel de fac orice.
 Când mi s-a zis contextual,
 ieși în pulbi și vorbești despre orice,
 unde semnez?
 N-am clipit de ce,
 că era mai mare durerea să rămân pe loc acolo.
 Durerea m-a motivat să plec, nu că vrea meu să vorbesc în
 fața publicului.
 În 2013, cred că v-am zis faza, am și un video cu undeva,
 dar nu am undeva să-l văd pe un hard,
 am fost la un curs de public speaking,
 că v-am zis faza, s-au insumat niște tabere.
 Eram o fițeră în sistem.
 Și la cursul de public speaking eram
 14, 20, nici nu mai știu.
 Și evident, cu structură, cu tehnici de vorbit,
 în public, cu poveste, cum să scrii, cum să...
 Toate mi-aș ținea perfect, prima oară.
 A doua oară, dacă mă puneai să spun aceeași poveste, nu mai
 mi-aș ținea.
 Eram eu același om, aceeași poveste, același public.
 Dacă mă puneai să zic același lucru a doua oară, în fața ac
elui
 public, mi-e numai mi-esea.
 Părea că sunt fals.
 Părea că nu mai aveam factorul surprisă.
 Și atunci, întâmplându-se asta de 2-3 ori,
 trainer-ul de atunci a zis că nu o să vină în momentul exam
enului,
 paranteză, examenul era
 vorbit în public real, în fața unui public real, de 300 de
 oameni
 reali, adică, ăla era testul.
 Toți colege mei și-au învățat pădăros poezia
 Și mie mi-a zis, tu nu să știi despre ce vorbești, până nu-
i microfonul în mână.
 Și zic, dar de ce?
 Pentru că dacă tu spui aceeași poveste a doua oară a celui
 aș public,
 sau spui a doua oară pur și simplu unor oameni care sunt în
 public, care o știu,
 tu devii ina authentic. Și așa este.
 Dacă fac același lucru, acum m-am aici izalat,
 că mă concentrez pe cine e important în public pe care vre
au să ajung,
 chiar dacă am oameni în sală care mă știu, mă cunosc, cum e
 echipa asta, știi, numai anainte,
 cum să zic, să-ți fac ceva nou.
 Că eu funcționez foarte mult pe factor de surpriză,
 nu pe factor de regie.
 Eu nu pot să regizez.
 Curstul de an am sliduri, dar nu pot.
 Și a venit momentul, 30 de oameni live în față,
 în fața mea au mai putea să răcăță câțiva colegi,
 au ieșit fiecare, au făcut o treabă excelentă,
 cu intro, cu pauze, cum i-a învățat,
 deci a fost foarte mișto, foarte mișto.
 Când a venit rândul meu, ăsta s-a ridicat,
 că nu știa nici când vine rândul.
 Deci nu știam nici cât dacă, primul sau al cinci, habar n-
aveam, eram BDM, ca să fie srupisă până la capăt.
 Și a ieșit acesta în față la un moment dat și a spus, da,
 glumătorul nostru invitat e atât de încăpățânat încă nu ne-
a zis nici nouă despre ce o să vorbească.
 Bine veni, Hori Aradu, știi? Și a ieșit, aaa, aplauze, de
 că nu a aplaudat nimeni, nu știa nimeni cine.
 Și am ieșit, am luat microfoarul și am vorbit în fața 30 de
 minute
 fără să am habar o secundă despre ce urmăr să vorbesc.
 În mod normal, că are un sens povestea, în mod normal,
 cine dracu' ar fi nebun să fac asta?
 Dar în nivel de ce-i face asta?
 Atât de tare mă durea pe mine ce simțeam eu profesional în
 momentul ăsta,
 încât asta era durere mai mică.
 Are sens de ce v-am zis?
 Mă durea mai tare ce trăiam profesional și unde eram acolo,
 de presicuțica mea și în anxietatea mea și în lipsa mea de
 sens,
 încât a vorbi în fața unui public de 300 de oameni
 fără să am habar despre ce le-am de a zis să spun,
 părea mai ușor.
 Ce a fost?
 Cum?
 Ce le-am spus?
 Am început o întrebare, cred, parcă.
 Le-am spus exact ce fac și cum.
 Cine dintre voi care mă ascultați acum mă invidiază.
 Și ori de că a vrut doi mâna, știi?
 Și zic, mincinoșilor.
 Pattern interrupt.
 Atunci mi-am descoperit stilul.
 Eu nu știam lucrurile astea.
 Și zic, mințiți.
 Că eu sunt căcat pe mine acum și voi vreți să vă spunăți că
 mă invidiați.
 Și am început să râdă, ha-ha, zic, tașmă că merge.
 Că te relaxezi un pic când vine publicul cu tine și râde
 sau ceva,
 te relaxezi un pic, îți iei un pic de energie.
 Și pe aia cred că le-am vorbit despre frică.
 Dacă... fapt, sigur am vorbit despre frică, numai știu ce
 le-am zis exact.
 Și am vorbit despre frică, că frica m-a motivat și că m-a
 crescut și eu nu știu ce am zis eu acolo.
 M-au întrebat de două ori aplauzele.
 Nimic. Aveam o idee de genul când se pregătea ala, știam că
 urmează,
 mintea s-a dus în morții ei undeva, bă, să găsim și noi ce
va.
 Adică aveam niște alternative în cap, de știi?
 Dar nu aveam nimic exersat, sigur, regizat, pregătit poveș
ti la momentul ala, zică, ala, ala.
 Eram... da.
 Și a fost excelent.
 Dar de ce v-am zis asta?
 Atât de din spre Sunt, sau eram cel puțin, atât de din spre
 eram,
 vroiam atât de mult să se oprească, ce mă durea profesional
,
 încât eram în stare să fac orice altceva care să îmi dea...
 asta era și planul meu atunci,
 să îmi dea minim venitul pe care îl fac acolo, ca să pot să
 plec.
 Deci la mine nu era pe prosperitate sau pe...
 Era, vreau minim venitul ăsta,
 ca să-mi permită să plec de aici, să văd eu după aia ce fac
.
 Am facut semn inclusiv la un moment dat, asta inainte sa o
 cunosc pe Cristina,
 si e faza reala, nu glumesc.
 Stiu ca nu o sa ma credeti, stai sa mi-au curaj un pic.
 Putin stiu povestea asta, sau unii.
 Unu, lua seman calcul inclusiv sa ma duc soferul de tiri in
 Marea Britanie,
 nu glumesc, deci lua seman calcul foarte in serios sa fac
 scoala de soferi profesionisti,
 nici macar asta nu e povestea pe care nu stiu oamenii,
 Ce mi-am făcut? Effectiv, mi-am făcut...
 Deci, nu că m-am gândit, mi-am făcut portofoliu, foto,
 pentru Stuart, pentru Emirates, în Dubaiu.
 Nu glumesc, deci făcuse, mi-a intrat să-mi pe filieră,
 am făcut să-mi portofoliu de poze, tot, tot, tot. Aveam o
 prietenă foarte bună, tot fost polițist,
 care și acum cred că e acolo, care plecase înaintea mea cu
 un an, un an și ceva,
 și, cum zicea, dădea povești de alea, asta în 2011-2012, da
?
 Ca să știți, în 2011-2012 îmi dădea povești de 3-4.000 de
 euro pe lună,
 cu zboruri cu Emirates și cu avioane de lux,
 și cu stat în hotel de păcinstele în toate capitalele lumii
.
 Și eu eram în Sigetul Marmației,
 și eram la frontieră cu Ukrainea și mergeam până frontiere,
 până bălți.
 Și îmi spunea, ce faci, fată mea?
 Păi, am luat și o stonariu și zicea de-ale.
 Și eu zic, bă, gamea!
 Și atunci m-au luat spumele și zic, păi, nu vin eu?
 Și am încurajat, da, cum, hai, bine, eram și un sfer de câț
ută acum.
 Și am încă pozele alea, le am acasă pe un draf, să-mi aduc
 aminte, constant, de unde am plecat, la nivel de cât de
 mult m-a durut să plec de acolo.
 Nu, nu m-am mai dus eu.
 Nu m-am mai dus eu. Atunci am început enelpiul, în 2012-20
13, nu mai știu exact anul, că atunci a fost și faza asta.
 Și atunci am început să zic, ok, că poate mai aștept un pic
,
 să putea să fie și în țară opțiuni,
 să putea să...
 Știi că eu nu vedeam nimic în țară la nivel de alternativă,
 știi?
 Era varianta de magistratură
 care mă tentase la un moment dat după care mi s-a luat,
 după ce i-l luați se-n contact cu sistemul faptic
 și mi-am zis, exclus, exclus.
 Da, mulțumesc.
 Mulțumesc.
 Nu, n-aș fi făcut mulți purici.
 Nu, nu.
 Dar, închid, v-am spus povestea asta ca să înțelegeți cât
 de mult și de motivant este
 să-ți formulezi obiectivele pe filtru pe care lucrezi din
 momentul ăla.
 Eu nu vedeam beneficii de a ieși din sistem, eu vedeam doar
 că mi se oprește durerea.
 Aia era tot ce împăsa. Nu împăsa mie de...
 A, aveam un singur, aveam unu singur, în strategia mea de
 obiectiv,
 care era înspre. Aveam unu singur.
 Libertatea de program.
 Dar eu nu mai fie nevoie să-mi zic că mie cineva la cea lăs
ă, că nu trebuie să mă sâncă întârzi.
 Eu cumva cred că dăia întârzi în mod de rebel.
 Nu vin când vreau eu, nu când...
 Nu e corect, dar îți spun că în capă meu,
 să spun subconștient, la serviciu, dacă întârziam, era bai.
 Era bai la modul că bai, cu proceduri, cu nasol.
 Și pentru mine era limitativ asta.
 Nu îmi plăcea.
 Eu veneam, dacă îmi spunea, ahez de mine păla 11, veneam pă
la fără 5.
 Dacă îmi spunea, e musa e la 11, vin la și 10.
 Nu știu de ce, nu lucrez la asta.
 Dar ăsta era singur meu înspre.
 să nu mai îmi spună nimeni ce să fac sau când să vin.
 Și în rest să creșteai aceiași bani. Era singurul meu îns
pre.
 Și asta m-a motivat. De-aia vă zic, aceste metaprograme
 nu sunt doar despre comunicare.
 Se aplică foarte mult și în obiective. Se aplică foarte
 mult și în reacții.
 Se aplică foarte mult și în ce vă îi nervează. Păstim?
 M-am dus ce?
 Nu, tot din spre m-am dus.
 M-am dus din spre, dar m-am dus din spre
 nu pentru mine, ba, cred că e și pentru mine,
 acum că mă gândesc,
 dar eu cel puțin ce spuneam,
 că mă motivează să mă duc înspre poliție,
 și ce m-a motiveaz să fac o mare parte de munc operativă,
 a fost că fac un bine în societăție.
 Eu fusese victimă de bullying în liceu și în liceu,
 în școala generală mai mult,
 că în liceu deja crescusem un pic și nu mai eram așa ușor,
 dar în școala generală fusese victimă de bullying
 și avusese și amâncă, dar atunci era grea de tot,
 cu multa furie si ura pe cocalarii sa o interloap pe o spec
ie menu, stii, da?
 Si eu zic, nu ma duc eu in politia sa fac eu curat,
 dar era din spre, nu era ca vrea eu sa fiu politist, era,
 pa-i futu, ma duc eu pe tabara alalta.
 Si niciodata, dar absolut niciodata cand am fost in o situ
atie de orice fel de natura intensa
 in timpul serviciului, ba niciodata zicea ca-mi s-o psihop
at, n-am avut o emotie de frica,
 Dar niciodată să zică, stai să ne gândim, nimic, eram pit
bull, cum ieși am din uniformă, să schimba rolul complet, nu
 mă intrebea.
 Eram safe, gândeam strategic, hai să nu facem scandal, hai
 să cum, eram în uniformă și vedeam o nedreptate.
 Nu vorbeai cu mine, nu discutai cu mine.
 Și am făcut o sartă pe nală la vame și în timpul serviciul
ui fără să știe șefii mei, ca să înțelegești.
 Adică șefii mei nu știau ce fac eu.
 și s-au trezit direct cu telefon de la DNA de la București.
 Că am auzit că aveți un dosar penal cu un vameș.
 Ce avem? S-a făcut transpirație.
 Și abia după ala am sunat, eu, că nu puteți să nu puteți să
 sun.
 Și am făcut de alea la modul de...
 Și acum, când trec, mă duc în sighet, trec pe partea lalată
 unii.
 Ei cred că sunt încă în sistem, ei nu știu că am ieșit.
 Vă jur că nu glumesc, e fază reală.
 Dar asta tot din spre.
 Nu că vreau eu să mă afirm în sistem și vreau să am funcții
,
 Mă durea fix în... De-aia mă ceream la tură. Eu aveam grad
 și experiență de birou
 și mă ceream la tură, la operativ, că nu suportam munca de
 birou.
 De ce v-am zis asta?
 Atât de mult mi-a influențat tiparul din spre evoluția
 profesională.
 Bine, am înțeles asta retroactiv, e adevărat. Atunci nu șt
iam.
 Retroactiv am înțeles asta.
 Și acum, apropo de tiparul din spre,
 problema ceor care sunt din spre este că momentul în care
 începe să fie un pic bine, ceva, se demotivează.
 Cunoașteți oameni care încep să facă pași, o fac dintr-o
 durere, începe să meargă și scade motivația.
 Deci, bă, dar parcă ce dracu am de motivez singur? Acum în
ceput, acum trebuie doar să continui.
 E simplu, nu te mai doare. Nu te mai doare.
 Și atunci ai nevoie să îți creezi tu o durere, între ghil
imele, să pui sare pe ceva ce încă n-ai rezolvat,
 încă te doare și nu e foarte clar asta.
 Sau, și la mine asta fac,
 folosește frica de regret, care e tot din spre.
 V-am mai vorbit eu despre ea.
 Eu mă uit în față și mă întreb, ok, când ajung acolo în or
ice fel de formă,
 o să regret că n-am făcut azi ce am de făcut mult, o să
 regret mult.
 Și dacă e răspunsul e da, pentru mine devine factor din
 spre.
 Nu vreau regretul, asa ca ma misc acum.
 Are sens.
 Si la mine, in momentul acesta, se schimba iar vibe-ul si
 energia.
 Si tot din spre sunt.
 Nu mereu. Uneori sunt in spre.
 In vacante sunt in spre, de exemplu.
 In vacante.
 Da din nou, contextual. Sper sa va ajute asta.
 Da.
 L-am parand ca am vazut mai multe maini, dar nu vreau sa le
 sarim.
 Simona sunt.
 Saramana. Si un pahar, Elena, tarul frumos, ca n-am...
 Am avut o conștientizare legat de ce s-a vorbit până acum.
 Am avut un obiectiv în care, în general sunt dinspre.
 Am avut un obiectiv în care acel dinspre nu a fost sufic
ient de puternic.
 Și ce m-a ajutat atunci să ies din locul în care eram, au f
ost cele patru întrebări din coaching.
 Ce câștigi, ce pierzi dacă rămâi, ce câștigi dacă rămâi în
 situația respectivă.
 ce câștigi, dacă nu rămâi, ce pierzi, dacă nu rămâi.
 Și cumva au venit și benefici, deci au venit și partea de î
nspre, care a completat și mă susținut să...
 Ok, super. Îți mulțumesc mai reamentită asta. Este un exer
cițiu care nu am mai făcut la Master de foarte mult timp și
 dacă ți-ați și voi ochi să-l facem astăzi,
 și e similar cu ce ai spus tu, nu se schimbă ușor întreb
area,
 dar duciți-vă la unii de ce să facem asta
 după pavătă de prânz, că vreau să termin metaprogramele înt
âi.
 Bine? Este o înțelegiune foarte puternică, care l-am făcut
 rar de tot la
 practicioner sau master, l-am făcut că o singură dată
 în tabără.
 Și o să vă dau patru întrebări, o să lucrați doi câte doi,
 și o să văd cât de
 impactante sunt și cât de
 bine se potrivez cu metaprogramele de înspre din spre, nu z
ic mai mult.
 Și îți mulțumesc că mi-ați amintit, este foarte bun exerciț
ul.
 Da, da, Mândro, că la tine era micul. Mulțumesc, Andrei.
 Mândro, la Vlad, foarte bine.
 Bună, sunt Sarina.
 Bună.
 Eu mă gândeam acum în timp ce vorbeai, dacă putem să legăm
 cumva din spre de poziția de reactiv și în spre de...
 Nu, nu.
 Astea două nu. Altăle se pot lega, astea două nu.
 Cel puțin din perspectiva înspre. De ce?
 Dacă sunt puternic înspre, o să fiu și puternic proactiv.
 Eu mă gândeam că o să fie invers.
 Aia zic. Dar pe mine, cel puțin, de exemplu, raportăm la ac
estea care v-am spus despre mine.
 Pe care v-am spus despre mine, eu am fost înspre.
 Și n-am stat să aștept. Deci, mie când dădea Zărâneț cu o
 direcție sau un feedback,
 Marius sau Grațian sau cu o care am mai lucrat pe era, eu
 eram carbit,
 nu stăteam să aștept să mă mai gândesc, că poate, atât de
 tare mă durea.
 Eu, la toate cursurile pe care am fost eu, când eram în loc
ul vostru, că eu literalmente vin din sala de curs,
 n-am născut cu marcă română, nu am fost trader. Eu m-am tre
zit făcând asta, nu m-am decis să urmărez să fac asta.
 Am făcut o școală pentru asta.
 Când eram pe locul de cursant și acum, dar vorbesc atunci,
 etapa mea mare, mare, mare de creștere,
 eu era suficient să aud o informație sau să iau o decizie
 de revelație, pe bază anului de revelație, și o făceam.
 Adică din sală făceam ceva. Vedeam un mesaj, scriiam ceva.
 Da, dar pădurere.
 Eu nu eram în spri, să vezi ce trainer mă fac eu.
 Ok, eu m-am gândit așa la mine, că în momentul în care sunt
 într-o situație care îmi place și mea motivează și vreau să
 o fac și depinde doar de mine, atunci sunt proactivă și im
ediat în timp să lucrez.
 Dar cred că cam toată viața așa am fost reactivă, m-am conf
undat un pic cu proactivul, ca așa era soțul meu.
 Și el, când voia să facă ceva, imediat pleca spre acțiune
 și eu mă cuplam.
 Și atunci am avut impresia că și eu sunt la fel.
 S-ar putea să fie fășitul așa contextual.
 Femeile, de exemplu, sunt foarte proactive când vine vorba
 de copii.
 Da sau nu?
 Și natural și bine și sănător și...
 Bărbați îi mai păl oșo.
 Dacă nu le spuiți ce au de făcut,
 las că merge.
 E neschimbată de o zi de...
 Nu uită.
 Dar nu că suntem idioti.
 Nu avem...
 Da.
 Nu e o înjurătură.
 E o comparație la modul, uite, unde suntem natural pro
active
 Și unde s-ar putea să... sau când e vorba de casă, proactiv
itate, familie, proactivitate, sunt femeile, general, mereu.
 Da, clar.
 Și atunci, în alte contexte, e posibil să făci și tu pro
activ cu el, în funcție de care era obiectivul, și în altele
 nu, să fii fost doar el.
 Ok.
 Dar din nou, nu vă duceți la nivel de identitate pe viață,
 ci contextual pe obiectiv, că e mult mai eficient.
 Am avut un exemplu chiar acum recent, că vreau să fac niște
 chestii în casă, să trăbesc niște pereți într-un anumit fel
,
 creat, și atunci mă motivează lucrul ăsta și mă duc spre el
, mă duc de inspre durere, mă duc...
 Sigur, arta e cam înspre, da.
 iar ceea ce am vrut să fac când am fost pe scenă și am fost
 cu partea care să o pune și cea care vrea să mergă mai
 departe,
 cumva sunt din spre, adică am avut nevoie de un motor, eu
 am vrut, dar am avut nevoie de cineva care să zică,
 Hai, hai să începem să facem.
 Pentru că durerea nu-i sfere ce-i de mare.
 Da, da, da.
 E posibil, de exemplu, să fii de inspre
 și să fii și reactive, apropo de ce am început să văd cu
 Torina,
 în momentul în care durerea nu-i sfere ce-i de mare.
 Durerea era mare, dar în același timp...
 Era mai puternic tiparul de reactive.
 Da, da, ala-i deja obiectiv.
 Adică e clar, este un obiectiv, este o condiție obiectivă
 pentru care tu nu poți să faci.
 Nu are legătură cu psihologia ta. Are legătură cu condiția
 situații.
 Dar nu e o alegere.
 Și dacă n-aveam pe cineva care să fie proactiv și să treacă
 la acțiune, aș fi rămas în...
 Da, dar fii atent că aici e combinația între tiparul tău, d
inspre și proactiv, nu tiparul dinspre și înspre.
 E dinspre și proactivul.
 A da.
 Are sens?
 De aia v-am zis că din spre devine proactiv, sau se poate
 se pegini de un proactiv,
 dar nu înseamnă că în spre e proactiv, neapărat.
 Am înțeles.
 Înseamnă doar mă motivează să obțin lucruri, dar dacă nu-i
 suficient nemotivant, sunt reactiv.
 Da.
 Mulțumesc.
 Cu drag. Acolo era, da.
 Mulțumesc.
 Mă scuze, ați spus la început că este important să-ți lași
 flexibilitatea de a-ți descoperi motivația în funcție de
 context.
 Da.
 Din punct de vedere a unui om cu latură artistică pronunțat
ă, cu pasiune foarte mare...
 Ce frumos, bravo!
 Aș vrea să știu cum poate fi abordată situația asta, motiva
ție în funcție de context,
 când ești în stare depresivă.
 De ce?
 Ți-ai pierdut pasiunea pentru că ai intervenit o situație
 de sănătate și nu mai poți să profesezi.
 Stai ani de zile în depresie, dar toată lumea din jur îți
 spune,
 da, găsește-ți motivația, motivează-te.
 Fă, drege!
 Vorbind de depresie clinica diagnosticata sau vorbind de
 stare?
 Nu, de stare.
 Ok, atunci schimba discuția.
 Depresia ca diagnostic clinic este deosebit de complexă
 și aici vorbesc de cele de la stadiu de mediu spreavansat
 sau profund
 care nu se rezolvă prin discursuri motivaționale sau tipar
 înspre dinspre.
 Alea sunt niște strări de foarte multuri biologice
 la modul realmente să schimbă chimia creerului.
 adică nu ai de ales să te simți cum te simți, pentru că
 creierul efectiv nu mai se creătă corect sau
 echilibra. Asta zic. Și atunci,
 dacă nu vorbim de stări de genul ăsta avansate care
 țin de cu totul alte abordări, din fericire eficiente
 să schimb abordarea, asta e tot ce spun,
 atunci, da, poți să-ți
 poți să-ți evaluezi starea
 pe care o ai, înainte
 să te duci spre un obiectiv prin care să-l formulezi
 ca să fie înspre dințpe și să îți declanșeze motivația
 personal,
 mă aș duce să văd de unde vine starea.
 Adică, ok, am starea asta, bun, cum fac să o mențin?
 Ce din mine vrea să mențină starea asta, care e beneficiu
 acestei stări?
 Cum fac să obțin sau să mențin acest beneficiu fără starea
 asta?
 Ca idee.
 Suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care suntem cu o
amenii care suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care
 suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care suntem cu o
amenii care suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care
 suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care suntem cu o
amenii care suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care
 suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care suntem cu o
amenii care suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care
 suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care suntem cu o
amenii care suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care
 suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care suntem cu o
amenii care suntem cu oamenii care suntem cu oamenii care
 suntem cu oamenii care sunt
 care fac asta foarte bine, nu e neapărat vorba despre sprij
in sau despre ghidaj în psihoterapie.
 E foarte mult și despre oglindire.
 În sensul ăsta, scuze.
 Doar că îți repetă cineva ceva ce tu ai zis ca tu să mai au
zi odată din gură altcui va,
 sau puteți face un click.
 Exact, exact.
 Că eu nu mi-am dat seama că am zis asta. Cum fac eu cu voi?
 De multe ori repet ce mi-ai spus tu, doar că o exagerez puț
in,
 și tu zici, stai un pic, că sună aiurea, acum că aud că sp
ui tu.
 Și eu îți o repet sarcastic sau... da, tu o zici, nu eu.
 Nu eu.
 Și doar pentru că o oglindesc,
 mintea ta are opțiunea, în momentul ăla, să o re-evalueze.
 Deci, de foarte mult o psioterapia și coaching-ul, dar vorb
im de psioterapie,
 este despre oglindire și despre spațiul safe în care poți
 să te-l aș văzut,
 cum vă spuneam ieri, care este deosebit de valoros.
 Deci, când vine vorba de stări depressive, stări depressive
,
 chiar dacă nu diagnostic, tot aș lucra cu un ghid.
 Asta este opinia mea personal, dar, în același timp, sau și
 în același timp,
 Da, sunt de acord că oamenii se pot ajuta singuri,
 în momentul în care au suficientă energie,
 că acum stările depresive vin cu consumare de energie,
 adică cu lipsă de energie,
 am fost pe acolo, de aia știu.
 Și această lipsă de energie nu îți dă potențialul să iei
 decizii,
 că decizia presupune un pic de consum, de evaluare, de...
 Și când n-ai, nască mâine.
 Nu ai, efectiv.
 În același timp, dacă vorbim de stări ușoare, depresive pe
 care le avem toți, apropo, da?
 Sunt naturale, sunt umane.
 Eu mă ajuț să văd ce le crează, ce le menține, care-i
 beneficiul lor,
 ce le-a declanșat că e posibil, de exemplu, să fie
 o rană emoțională care a ieșit la suprafață de care mi-e fr
ică să mă ating.
 Mi-e frică să mă duc să o inspectez, de exemplu.
 În urmă unui curs, în urmă unui podcast, în urmă unui ceva,
 ceva din bine rezonează cu o poveste sau cu un exemplu.
 Și o altă parte din mine care vrea să mă protejeze zice,
 nu ne ducem acolo.
 Bești pe burt. Netflix.
 Dar aia nu dispare, dacă odată ce s-a deschis nu dispare.
 Și crește și consumă energie.
 Stările depresive, da asta este prespetivă mama subiectivă,
 ca să fie clar, este doar perspetiva mea,
 alea nediagnosticate, ci doar depresive ușor pe care le ave
m toți,
 foarte multe ori sunt de fapt părți din noi care consumă
 energie să ne ține departe,
 atenția, de lucruri pe care le avem de...
 Făcut.
 Da, în noi.
 Adică de lucruri, idei, amintiri, de procesul și de munca
 noastră, poftim interioară,
 ele crezând aceste părți care ne țin departe, ca așa ne
 protejează.
 Dar în realitate ne consumă foarte multă energie, energie
 care nu mai e disponibilă pentru viață de zi cu zi.
 Așa o văd eu.
 Mă pot duce mai departe astea să vorb,
 dar nu e rolul și nu e momentul și nu e contextul,
 că cam asta se întâmplă și în stările avansate de depresie,
 când se schimbă biochimia corpului, în creerul.
 Eu am vorbit cu oameni care erau în depresie cu diagnostic.
 Și vorbind și explorând cu ei și am fost omorat de încred
erea lor,
 deși nu lucrau cu mine, eram doar la cafea.
 Doar îmi am împărtășit că am o diagnostic depresie
 și mi-au pus niște întrebări, atât, nu lucram cu ei oficial
.
 oficial. Pentru că am pus-o în întrebări, am răspuns. Am af
lat la rândul meu, până după întrebări, că erau foarte
 multe subiecte extrem de
 importante în viața lor de care nu se apropiau și să mi-au
 că sunt depresi.
 Mi le ziceau de la traumă în copilărie până la copil pierd
ut, grave.
 Și îmi întrebam, auzi, dar ai lucrat pe asta cu cineva?
 Dar că, știi, înțeleg, viața e grea, dură, fără dubiu, doar
 că putem să găsim resurse, încercăm să fiu...
 De ce nu? Nu am cuise cerajătorul, așa sunt de când mă știu
, singur.
 Păi, scuză-mă, normal că ești în depresie, dacă ai edita
 mai bolovan, atrănat de gât, și tu te miri că n-ai energie.
 Știi? Bine, nu i-am zis asta.
 Ulterior, a găsit un pic de motivație să meargă spre terap
ie.
 Deci, eu m-aș putea duce până acolo să vorbesc inclusiv de
 depresie, că e multă...
 Nu, m-a interesat doar partea de diagnosticată.
 Ok.
 Din puncte meu, din nou ca și concluzie, de presicuțică,
 asta ușoară pe care o avem toți,
 de foarte multe ori este un feedback a unei trădări interio
are
 din lipsă de curaj de a ne face procesul.
 Asta e definiția mea personală,
 pentru că am trecut prin asta.
 Și în momentul în care mi-am luat...
 Mi-a crescut o pereche, cum zic englezii, ai gru-oper,
 Și am zis, ia gata mă, fii aici o fii, dacă trebuie să plâ
ng, plâng, dacă trebuie să mă...
 Aia e!
 Și m-am dus spre procesele mele de care v-am spus,
 a, dracu' depresia a fugit.
 S-a speriat.
 A fost acțiunea.
 Exact, asta zic.
 Dar am făcut ceva în direcția procesului meu personal și
 interior,
 pe care îl simțeam că e acolo la tent.
 Îți dau un exemplu biologic, fizic.
 Oamenii care au ochii aproape mereu ca și cum tocmai au plâ
ns,
 sau le vine să plângă, dar nu plâng.
 Dau ochii ușor încărcați, lacrimar.
 Da, ochii umeze constant, dar nu plâng.
 Nici n-au plâns.
 Dar ca și cum le vine să plângă, dar ei râd.
 Fac caterin că...
 Acolo e...
 Apropo de nume verbal, de ce vorbeam ieri și de...
 Eu acolo văd tipping point-ul.
 O graniță.
 Mhm.
 Pe care oamenii se țin cu...
 lanțuri, să nu cumva să ducă.
 Pentru că înțeleg asta. Am fost acolo, sunt constant în at
ât de poziții.
 Jung zicea că oamenii, cum zicea, oamenii vor...
 o știu unde-l știu în engleză, vor face eforturi neîmbărgin
ite pentru ca
 nu cumva să priveasă cu adevărat în sfătul lor.
 Jung a zis asta, vor face orice ca nu cumva să privească în
 sfătul lor
 acolo unde au ceva de vindecat, de văzut, de realizat.
 Și asta e depresia din punctul meu de vedere.
 Bineînțeles, din nou, păi, grade, nu mă bag peste ce însănă
 psihologie clinică,
 că nu-i treaba mea.
 Am cunoștiințe pentru că mă interesează că am fost un pic
 pe acolo răzant și eu,
 acum ceva timp.
 În același timp, doar de partea ușoară de care mi-ai vorbit
 tu,
 părerea mea personală este că
 sunt una sau mai multe părți interioare
 care ne
 ne fehnrează puțin.
 Ne ocrotesc prin
 a nu ne lăsa să ne uităm acolo unde avem ceva de lucrat,
 iar asta consumă energie.
 Părțile alea ca să țina scuns acel ceva
 Se consumă energie. Are sens?
 Energiea consumată, noi nu mai avem disponibilă.
 Și automat ești pe low battery și spuiți că sunt depresiv.
 Nu, doar ți-e frică.
 De aia zic că e un feedback al unui trădări interior pentru
 așa.
 Am zis, nu mai repet, că nu vreau să...
 Mulțumesc.
 Și eu. Mersi mult foarte bună întrebarea.
 Era aici cineva și după aia mergem către Alexandru.
 Aici, te rog.
 E ok pentru voi așa să vorbim despre, să corelăm metapro
gramele și de alte subiecte,
 real sunt doar despre comunicare în tematică.
 Da, dragului.
 Salut, ure.
 Sunt curios care perspectiva ta,
 în domeniul vânzărilor, de exemplu,
 în cazul în care decizia se ia în cuplu.
 În cuplu?
 Da.
 Foarte ușor.
 De cel mai multe ori, cu unul e de un fel, celal de altfel.
 Întotdeauna e așa.
 Proape întotdeauna e așa.
 Sunt curios care ar fi factul determinant.
 Dacă vorbești cu un cuplu în acest fel,
 E foarte ușor. V-am spus asta, dar îmi place întrebarea că
 e foarte specifică,
 dar o să vă dau același răspuns.
 În cuplu, când e de luat o decizie în cuplu,
 e ca și cum ai faci o reclama mai multor oameni al căror
 tipar nu-l cunoști.
 Ce faci atunci? Vorbești pe toate.
 Vorbești pe toate.
 Eu am avut la un moment dat un cuplu care a venit la un
 final de conferință să mă întrebe de curs,
 împreună.
 El era orientat înspre ce primește, ce obține, la ce o să m
ă ajute concret.
 Îmi dai factură, îmi dai diplomă, pot s-o decontrezi la mun
că, adică întrebări de înspre.
 Ia spunea, ok, și ce rezolv dacă vin la cursul ăsta?
 Și am început să le vorbesc, vorbeam cu amândoi, dar am
 inclus beneficiile și înspre și înspre în aceleași fraze.
 Adică în același timp ziceam, sigur că îți dau diploma și b
ineînțeles că s-ar putea să mânărească relația mai bine.
 Că nu o să mai doară gelozia, posesibilitatea și critică
 celuilalt.
 Făceam așa cu ochiul acolo, știi?
 Și să simțeau amândoi, că ei credau că vorbesc despre el al
 tău.
 Are sens?
 Și atunci, când nu știu cu cine vorbesc la nivel de care-
care, dar știu că decizia se ia în cuplu,
 Singura provocare care este, este cand vorbești cu unul
 singur de a decizia să ia acasa în cuplu.
 Atunci e provocator, pentru că ala de acasa va pune treabă
ri pe filtrul lui, la care ăsta care a fost prezent cu tine
 nu știe să-i răspundă că e pe alt filtru.
 Dar dacă sunt ambii prezenți, e foarte ușor.
 Dacă nu sunt ambii prezenți de a decizia să ia în cuplu, e
 mai provocator, trebuie să ai contact cu a doua persoană.
 Verbal sau... știi?
 Bună întrebăre, foarte bună.
 Alexandru.
 Aveam o constatare de la weekendul trecut, legat de umbra,
 si vream doar sa smarturisesc ca dupa ce am facut acele
 exercitii,
 ma simt cumva o persoana mai completa.
 Inainte cumva eram doar din the good guy si agresivul era
 undeva deoparte,
 si acum scoam in doi.
 Si sunt pregatiti sa simtem ceva.
 Când zici, bă, mă simt ok, pă, dar ești și rău.
 Da, uneori pot fi și rău, nu înseamnă că-s rău ca ident
itate,
 nu înseamnă că-s bun ca identitate, ci am și, numină și.
 Și sunt ok cu asta. Și când te împaci cu asta, apar o stare
 de liniște
 în care nu mai încerc să împresionezi pe nimeni,
 nici să ascunzi, nici să împresionezi.
 Și de acolo vine senzația de complet.
 Super, bravo.
 Și mulțumesc.
 Și a legat de ieri, a fost un moment,
 Bravo!
 Și mulțumesc!
 Și a legat de ieri, a fost o foarte frumoasă realizare, ap
ropo de obiective,
 am lucrat cu un coach-o, părea de lungă de timp,
 care era strict pe responsabilizarea, se asigure că livreze
 săptămâna de săptămână, ce mi-am propus.
 Și din când în când, setam obiective.
 Și mă nebunea, efectiv, mă nebunea cu obiective de să faci
 mai mulți bani,
 înspre foarte mult înspre.
 Și tu nu ești așa, sau nu e rar?
 Mă scutea din minți, mă simțeam demotivat,
 și eram de ce lucrezi cu tine că mă simți că mă dai înapoi.
 Da, și apare presiune.
 În momentul în care lucrezi cu cineva care este înspre
 și tu ești dinspre
 și îți asume obiective înspre,
 pentru un tipar dinspre va aparea presiune nejustificat.
 Dar de ce?
 Dar eu nu vreau să fac atâtaia.
 Că mie la un moment dat,
 și mă regăsesc în ce spui foarte bună precizarea,
 dacă îmi dai prea multe task-uri înspre
 sau îmi vorbești de foarte multe benefici înspre,
 mie mi se formează ceva dinspre.
 Adică nu vreau asta. Are sens?
 Și ajung să împing sau să amânt sau să procrastinez, deși
 are sens logic și strategii, pentru că tocmai misia a
 transformat în ceva dinspre.
 Nu vreau asta, mă duc în partea lăta. Deci te înțeleg
 perfect.
 Mulțumesc. Și ultima întrebare. Spirituală.
 Da. Nu-i domeniul meu, dar răspund cu drag.
 Crezi în Dumnezeu? Ideea e că elementul ăsta de frică, care
 îl simt și eu la mine, adică...
 Cred în Dumnezeia eu.
 Deci, nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că
 nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi
 trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebu
ie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-
mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic
 că nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că nu
-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi
 trebuie să-mi zic că nu-mi trebuie să-mi zic că nu-mi trebu
ie să-mi zic că
 Nu știu care va fi.
 Dar mă gândesc că există o posibilitate să intru într-o zon
ă de asta, de tot timpul să fiu într-o nevroză sau...
 Nu, nu, nu, nu.
 Exaștezi risc sau ți-o puni?
 Nu, nu, pentru că, încă o altă oară, vă reamintesc, noi
 suntem și înspreșit înspre.
 Absolut toti, fiii care dintre noi, avem un deprej.
 Am vrut s-o speri.
 Așa a făcut la un show de stand-up, așa a făcut Costel.
 Costel, da, Costel, eram la Cluj, la un show de stand-up,
 și nu mai știu ce, s-a ridicat soția mea Cristina, s-a
 ridicat soția mea,
 și era, da-mi dacă dați seama, o mie de oameni în sala aia
 acolo,
 și o să zăpărășesc, ce faci?
 Unde treci?
 Și de atunci am luat, m-a plăcut, zic, o să o folosesc,
 că să tai instantaneu.
 Uuuh!
 Revin.
 Nu mai știu ce ziceam.
 Zici că nu există niciun risc.
 A, nu suntem, nu există niciun risc, cred, e opinia mea,
 evident.
 Pentru că noi absolut toți suntem și înspre, și din spre.
 Toți suntem și înspre, și din spre.
 Doar că uneori, contextual, suntem mai mult înspre sau mai
 mult din spre.
 Dar tu ești și înspre.
 De exemplu, în momentul în care ne căutăm un partener,
 cam toți gândim înspre, să fie așa, nu să nu fie așa.
 Da sau nu?
 să avem asta, călătorie, conexiune, sinceritate, comunicare
, familie,
 dar nu vorbim să n-avem datorii.
 Nimeni nu își setează, bă, mă duc să mă întâlnesc cu unul
 sau cu una
 și scopul meu este să n-avem datorii.
 Nimeni nu se gândește așa.
 Da sau nu?
 Deci tot suntem și, asta în ce să spun, natural suntem și î
nspre.
 Deci, cumva să se trece.
 Ne întâlnim ca să facem datori.
 Dar să n-aibă deja, că dacă are deja, nu-i bine.
 Trebuie să le facă cu mine.
 Excellent!
 Deci, ales, ca să revin, nu cred că e posibil să ne pierdem
 în...
 nu cumva să rămânem doar înspre, nu.
 Pentru că, natural, suntem și înspre.
 De exemplu, de sărbători.
 Îți dau un exemplu.
 De sărbători, majoritatea dintre noi,
 nu știu toți, chiar nu toți, dar majoritatea,
 suntem înspre linişte, odihnă, familie, pace,
 Conecțiune, nu suntem dinspre. Corect?
 Și e naturală, nu e... Știi?
 Și eu. Mersi mult, bună întrebare.
 Aici era Alin și după aia mergem în stângă.
 Bunea ță, Alin Sunt.
 Ori am o provocare de ceva timp, doar că astăzi am vrut să
 opun, pentru că se leagă cu subiectul nostru.
 Eu sunt vizual, de obicei.
 În momentul în care vreau să fac un obiect,
 De exemplu, să spunem că vreau o casă, da?
 Și e necesar să fie citată foarte clar cum se arate câte
 camere.
 Eu nu pot să fac treaba asta, pentru că e ca și cum, când
 mai punem să ți-o descriu,
 ca și când mi-i spunem ce e în cutiea aceea care i-a coper
it-o.
 Deci eu nu pot să văd ce e acolo.
 Eu nu pot să îmi imaginez, ok, vreau mașină.
 Cum să fie, ce culoare astea, nu știu, nu le văd, nu pot să
-mi ajung acolo.
 Nu pot să corelez asta înspre dinspre.
 De ce vrei o casa?
 De ce vrei o casa?
 Pai, in primul rand pentru mai mult spatiu
 Da, sau sa ma simt mai liber
 Dar vrei mai mult spatiu?
 Sau vrei sa nu mai ai probleme cu spatiu?
 Vrei mai mult spatiu? Vrei sa fie mai aerisit?
 Sau vrei sa nu mai calci pe lucruri aruncate ca nu ai o sa
 le pui?
 Nu, ca pot sa trec peste asta
 Vreau mai mult spatiu sa ma simt mai liber
 Sau mai mult spatiu de miscare
 Pentru ca acum, cum trebuie simti?
 Un pic am întrecut de când eram la părință, aveam spate
 mult în spațul, mă plințeam când mergeam pe jos.
 Mă plințeam când mergeam pe jos.
 Ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 Ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 Ha ha ha!
 Ha ha ha!
 Tu cei care ati prins serialul, da, te rog!
 Si acum sunt in apartament cu doua camere, mi se pare ca ma
 simt canto cu tine.
 E logic, e...
 E diferenta foarte mare. Te stranc pereti, stiu.
 Asta e.
 Si pe mine, in altfel, din pandemie mi s-a luat de apart
ament, nu mai vreau sa vad.
 Asta e.
 Facand schimba asta la apartament, ma simt foarte constran,
 stia sa imi doresc sa am mai multe libertate,
 sa am cu... Merg.
 Deci clar ca primul criteriu la casa ta,
 viitoare, va fi spate, fara dubiu.
 Nici nu va conteaza cum arata cat are spatiu.
 Dom'ai ca ma uitam la cateva case si am vazut ca...
 Poate nu era casa cea mai modern, sau ce era decent, dar
 avea foarte multe curte.
 Perfect, perfect. De la asta pleci.
 Cand desenezi obiectivul casei tale, leci de la asta cum v
rei sa arate astfel incat nevoia ta de spatiu sa fie satisf
acuta.
 Prioritar.
 Cum vrei sa arate? Cate camere? Ce inseamna spatiu? Inseam
na curte sau inseamna interior?
 înseamnă interior.
 Înseamnă multe camere într-un spațiu mare
 sau înseamnă camere mai puține, mai mari, în acela spațiu.
 Că poți să ai o plătire pe care o compartmentezi din 100
 sau o compartmentezi din 10 și ai camere foarte mari.
 Asta înseamnă spațiu. Depinde ce se află în tine.
 Și pleci de la asta. Nu contează cum arată fațada.
 Mi se rupe că e albă sau gri.
 Mă interesează interiorul să fie compartmentat în totul fel
 anume, de exemplu.
 Sau, și vorbez despre mine acum ca exemplu,
 Eu stau la o casa in chirie de vreo 2-3 ani imediat,
 2.30, in care ma simt excelent in interior,
 nu-mi place exteriorul, deși eu pentru aia am ales-o.
 Deci, am ales casa pentru ca voiam sa stau la casa,
 sa nu mai ies din apartament pe balcon, sa ies in curte.
 Si asta imi satisface.
 Dar in curte este o casa facuta in stil in cartier american
,
 adica ies in curte si vad vecinul vizavi la etajul 1,
 cum se uita in curtea mea, si din stanga si din dreapta,
 Adică sunt tot la bloc cumva, că n-am intimitatea unei cur
ți ale mele.
 E o casă cu vecini de care, când se schimbă în dormitor, eu
 îl văd din foișor, nu știu cum să spun, știi?
 Și nu vreau asta, adică...
 Și automat nevoia mea de intimitate a unei case nu e satisf
ăcută, dar mă simt foarte bine interiorul casei, mă simt
 foarte confortabil.
 Și atunci ult viitor, când o să facă, voi face schimbare,
 nu mai încaut casă, încaut spațiu care să înferi intimitate
 pe terasă, de exemplu,
 că importantă-mi trebuie intimitatea, dar și spațiu
 interior.
 Și atunci ce încerc să spun este că îți desenezi obiectivul
 viitor al casei,
 rapărându-te la ce nu ți-a convenit în trecut dacă ești îns
pre,
 sau la ce ți-a convenit în trecut dacă ești înspre.
 Aici sunt un bit din amândouă și am și înspre.
 Ce v-am spus până acum?
 Și atunci ia din spate ce ți-a convenit, pune în obiectivul
 tău, ia din spate ce nu ți-a convenit și pune din spre în
 obiectivul tău.
 Și ai găsit.
 Așa-l să-l setezi și cu în spri.
 Exact. Și așa știi când o găsești.
 Și când o găsești, te uiți pe o listă. Bă, e din spre, din
 spre, da, checked, e în spre, în spre, am asta, da, checked
,
 îmi convine zona, apropo de ce am vorbit cu răzunană, da, a
ia e.
 Nu mă interesează fața, da.
 Bun. Și acum mă intervine chestia.
 Bun, am să dat obiectivul, știu ce vreau, da?
 11 și 11?
 De unde iau bani? N-am, nu știu să-ți dau.
 Că era în aer acolo, acum ok, mi-ai spus, dă de unde iau.
 Nu-mi dai, nu-mi promoc?
 Nu pot, am leasing, nu pot.
 Mă lint.
 Nu mă părnesc, adică nu mă doare nimic atât tare încât
 chiar să-mi fac...
 Ești din spre.
 Ești din spre.
 E neșto să-mi găsesc ceva care chiar să mă doară?
 Or să te doară, or să găsești ceva în spre care să fie
 foarte motivant, deci tu ești din spre.
 Am reușit-o de exemplu, când ai spus chiar despre mamătoa,
 că
 te-ai chinuit să faci ce faci în caz în care ar fi o
 problemă, să nu existe...
 Să nu existe momentul în care ai să fie nevoie de sprijinul
 meu și eu să nu o supos să-mi atingi.
 Așa e. Și e valabil și acum.
 Și acum, eu mi-am pus rezervă financiară deoparte,
 special pentru You Never Know.
 Mi-am făcut asigurarea medicală personală, privată,
 și mie și soții mele, pe principiu de
 nu știm când vine ceva foarte rău,
 nu gen grăcesc sau mă lovez la dege,
 ce am nevoie de operație.
 Nu, alea sunt...
 Ae.
 Dar există, de exemplu, că eu sunt dinspre.
 Când vine cu la Sanatate, eu sunt dinspre.
 Dar v-am zis asta.
 Am trecut în...
 Acum mulți ani, nu mai contează când, nu o să detaliez
 exact contextul,
 prin o situație foarte provocatoră medicală care nu a priv
it pe mine,
 fost la cuiva foarte drag mie,
 și cu risc mare, adică nu știam de unde vine.
 Și după ce am trecut de ea, din fericire am avut rezerva
 financiară care din nou la privat am fost și la laser-e și
 la ce a fost nevoie,
 după aia am sta și în mintea mea s-a dus ochii de dacă se
 mai întâmplă vreodată de acum în colu.
 Și dacă n-am bani, că auzeam de astea, de sute de mii, de
 euro, de cine dracu are, știi?
 Și așa a făcut Google-ul și fact-ură-n urmă de research.
 Am aflat că există ceea ce se numește asigurare de bol
 grave.
 Deci, nu asigurare de sănătate normală, ci asigurare de nas
oale, de leucemii, probleme, cancere, transplanturi, de alea
 grele,
 Care include a doua opinie în străinătate, transport cu av
ionul, inclus hotel cu tot, inclus în limita nu știu cât 1
 milion de euro sau ceva de genul ăsta.
 Unde semnez? Și mi-am făcut-o pe aia, care e spicy un pic
 pe an, dar pentru mine sunt bani pe care nici nu-i fac.
 Eu nu concept că îi dau pe ea, personal. Eu concept că nu-i
 fac, nu știu dacă are sens.
 Nu-i am pe ea, nu-i dau, nu-i am.
 In acelasi timp, daca vreodata am si am avut nevoie de ea,
 pentru mine dar pentru ceva light,
 sa decontez, am sunat, le-am zis, am spet asta, la piciorul
 de fata am avut o operatie de varice,
 care si asta e inclusa, dar eu nu pentru asta am facut-o,
 eu am facut-o pentru nasoale.
 Si cand am sunat, am un consul la varice, mi-a zis, operaț
ie costa 1500 de euro.
 A doua zi avem bani in cont.
 BAM! N-a stat nimeni sa ma intrebe, dar de ce?
 Second opinion sau stii?
 Si m-am simtit safe. Si in momentul ala, am facut tot ce am
 putut de mine
 sa pot sa feresc un nasol, ca ezdinspre, da?
 Raspunsul e da. Mi s-a dovedit ca functioneaza sistemul,
 m-am relaxat atat de. Banii aia pe care dau pe an,
 nici nu ii fac, nici nu ii miros, nu ii vad, nu se aimei.
 In schimb, am beneficiu psihologic
 ca sunt asigurat si la stat, si privat, si pe alea nasole
 grave.
 Dacă și așa doamne ferește să întâmplă ceva, atunci așa a v
rut să...
 Așa a fost scorul, n-am avut ce să fac eu.
 Dar din spre.
 Asta e din spre, nu e în spre.
 Are sens.
 Revenind la obiectivul tău,
 îmi dai voie să te provoc un pic?
 Mă rog.
 Zici că știi ce ai de făcut sau știi care-ți-i obiectivul,
 dar nu faci.
 Da.
 Ok.
 Și că stai la apartament și că totuși te deranjează lipsa
 de spațiu, dar cum va te obișni?
 Nu mă doreau atât de tare, ok?
 Nu mă doreau atât de tare, am înțeles.
 Am zis că ești cu copilul acum foarte impuzițiu.
 A, am înțeles. Cum ai zis copilul?
 Cum?
 Ai zis ceva de copil?
 Da, ești și cu copilul și jucările lui, el, toate cele și
 deja se face de bine.
 Dar el are suficient de mult spațiu?
 Momentan, da, dar o să crească, o să vrea și de camera lui
 și...
 Zici?
 Sigur.
 Și câte camera aveți acum?
 Două.
 Și o să aibă loc?
 Cam puțin.
 Unu, cam puțin, da, și doi...
 Unul a început să fie al lui, o cameră doar al lui.
 Sigur că da, adică...
 E comandat sau decomandat? Cum e?
 Că nu știu cum e.
 Decomandat.
 Nici nu că nu știu ce înseamnă decomandat.
 Am întrebat la...
 Dacă mă întreb ce înseamnă, nu știu, jur.
 Și ala fel ține-o.
 Știu că e decomandat și nedecomandat, ceva de gen ăsta.
 Fine, glumesc.
 Asta înseamnă că tu, practic, acum nefăcând ceva pentru ob
iectivul ăsta, care știi că este inevitabil,
 din ce îmi spui, că va avea nevoie de camera lui,
 și vei avea tu nevoie de spațiu ca el să aibă camera lui,
 ca să nu te dispere pe tine.
 Slăși să nu dormi cu tine în pat.
 Dar tu aștepți.
 Că poate nu-i nevoie, nu? Asta îmi spui?
 De fapt, tu îmi spui, e inevitabil să crească,
 doamne ajută să fie sănătos, de bucur să vă curați de unde
 alții,
 Știu că va avea nevoie de camera lui și nu numai va avea ne
voie de camera lui,
 dar îmi va lua mie din spațiu,
 care deja e o problemă pentru tine, pentru că știi de unde
 te plictiseai,
 mergând pe jos, și acum nu mai ai spațiu,
 dar nu faci ceva în sensul ăsta, pentru că te aștepți că at
unci,
 când va crește, ce? Să se teleporteze instant în casa lui.
 În mic conștient sunt de acord cu ce spui,
 dar mintea mea e aici, ai las că văd atunci.
 Da.
 Suntem întâmpătăți în mult obiective, ai las că văd atunci.
 Sigur că da, văd atunci.
 Dacă nu o să facă acum ceva, dar lasă că văd atunci.
 Atunci când? Definește atunciul.
 Evit greu de acum. Știu.
 Și când o să vină momentul, dacă văd ce fac.
 Evit greu de acum și accept mult mai greu de atunci.
 Văd ce o să fac atunci.
 Iar dacă, bă, ce bine era să fie mai prevăzător să fac din
 timp ce arjunge.
 Așa.
 Când ajung acolo, bă, trebuie să fie ok.
 Ok. Ceea ce ar trebui să se întâmple sau ar fi risc să se
 întâmple foarte nasol,
 în sensul neplăcut, nu tragic,
 Dacă tu nu faci ceva pentru obiectivul ăsta începând de-a p
ăcum?
 Ce consecințe complet nefavolabile, foarte probabile vor fi
 dacă tu nu începi să faci ceva de-a păcum?
 M-a mult mama copilului îi deranjată că nu mai respune.
 Da, dar dacă mama copilului îi deranjată, tu o să fii dis
perat.
 Asta zic.
 Dar aici, asta e persiunea mai bună.
 Doar zic.
 Din auzite, am auzit și...
 Unul la mână.
 Îți permit să mai îmi dau eu câteva.
 Ce exemplu de părinte,
 fata ești tu,
 dacă nu gândești în avans
 înspre binele familiei tale
 pentru copilul tău?
 Ce model își ai el?
 Are sens? Ce întreb?
 Gândind în avans pentru binele familiei tale,
 setez un exemplu
 de masculinitate pentru propriul tău copil.
 ca el să facă la rândul lui și să dea asta.
 Deci, practic, nu îi impactezi doar pe el, îi impactezi
 generațiile care vin următorul,
 doar pentru că tu gândești în avans pentru binele familiei
 tale și-a urmașilor tăi.
 Și dacă nu faci asta, dezămăjești un regn întreg.
 Și nici n-ai spațiu.
 Nimă mă pictisesc.
 Are sens?
 Făcând asta în avans,
 nu îi creezi lui copilul frustrările de a se plânge că nu
 are suficient spațiu și a ține-n el.
 Că el nu o să-ți spună, că te iubești, că tata, mama fac
 tot ce pot, muncesc întru mine.
 Și o să ține-n el și nu o să spună, și o să nu o să aibă un
 spația lui în care să vine să stea cu o prietenă sau cu o
 prietenă, să joace cărți, nu știu.
 Nu o să aibă spația asta. Cum?
 Până atunci... Tu ții cu ursu.
 Până atunci mai e, dar crește prețul, sorină.
 Și îi plătrești de patru ori mai mult atunci, doar pentru
 că nu-i lua din timp.
 Are sens alin.
 Tot ce ți-am spus eu până acum sunt din spre.
 Că în spre este iată dracu' spațiu tău.
 De ce? Că e al tău, că e mai mare, că ai mai mult timp să
 te...
 Dar nu mă doare atât de tare. Dar ar fi frumos că am mai
 mult spațiu pe să-mi fac atelierul meu sau am mai mult spaț
iu pe care mi-afire și toate cele.
 Dar nu mă urc nici cum i-acuma.
 Formulează-ți obiectivul în așa fel încât îți rezolvă dur
eri cumulată.
 Dureri cumulată mai mare decât durerea și disconfortul de a
 începe.
 Deci, a începe către obiectiv, să strângi bani sau să prăte
ști rată, sau ce înseamnă asta,
 este un discomfort.
 Formulează-ți obiectivul, astfel încât pentru că la început
 te salvează de dureri cumulate mai mare decât discomfortul
 de ancepe.
 M-a fost la tine când spuneai, că durerea de a mai să făa
 sistem
 era foarte mare, că ori ai făcut altceva.
 Exact.
 Și du-te asociat în viitor,
 în viitor,
 și simte regretul că nu ai făcut-o.
 Simte dezamagirea, s-a t-așa lui și-a ei, și-a ei.
 Simte cicăleala continuă și reproșu că n-ai putut mai mult,
 că alții sunt în stare și tu nu,
 Că unde te-am găsit?
 Sârâu, acum sârâu!
 Am glumit!
 Te-a scris cumva înainte?
 Era acolo, da!
 Ai vorbit cu ea?
 Ți-am răspuns?
 Formulează-ți-l, adică...
 Poți să fie inclusiv, poți să adaugi un înspre
 relevant, deși tu ești din spre din ce mi-ai spus tu, care
 să fie, de exemplu, e doar un exemplu,
 făcând orata acum cu disconfort, cu efort de a căuta, de a
 fi ceva potrivit atâtcă,
 mă motivează și să cresc financiar ca să mă permit.
 Eu, de exemplu, când eram trecut, am făcut asta, nu cu maș
ina, nu știu ce am făcut,
 cred că cu vacanțe sau cu ceva, mi-am cumpărat vacanțe pe
 care nu mi le permiteam,
 sau mi le-am setat în calendar, deși nu mi le permiteam înc
ă, fără să mă împrumut, mă de fel,
 ca să mă obligesc să cresc financiar ca să ajung să mi le
 permit.
 Și s-a întâmplat asta. Și am ajuns să cresc financiar ca să
 mi le permit.
 Cunosc pe cineva care si-a cumparat o masina, mult peste ce
-si permita,
 in leasing, adevarat, cu o rata mare, ca sa ajunga sa fie
 obligat sa faca banii aia lunari,
 sa si-o permita pentru ca il ajuta sa creasca financiar si
 are beneficii pe mai multe,
 nu numai pentru o masina, masina era doar un motiv.
 Si-a creat o problema. La mine functioneaza asta.
 Îmi creez o problemă, vreau aia, am bani, nu. Văd eu, trebu
ie să fac ceva.
 Și în momentul ăla, bam, inventez un proiect, un produs,
 fac eu ceva și ca să reușesc să rezolv problema.
 Pe mine mă motivează asta.
 Joacă-și așa și ultima înspre.
 Gândește-te că ceea ce tu acum îți asung ca disconfort să
 creezi sau să construiești,
 Rămânem o știeine de la tata.
 Asta nu m-am gândit până acum. Asta face tata cu mine, de
 exemplu.
 Și tot ce...le și utilajile care le-a făcut...
 Și simți ce că face el asta pentru tine sau a făcut asta
 pentru tine? Tu ce simți pentru el?
 Simt că e felul lui în care mergă că mă iubește, le sunt un
...
 Da, dar idei spre el. Eu te treb ce simti pentru el.
 Pentru ca el a facut astea pentru tine.
 Recunostinta.
 Ai vrea sa simti astea copilul tau pentru tine?
 Da.
 Nu o sa ai asta.
 In schimb poti s-o cumperi in rate daca vrei.
 Se simteați că e ușor să te joci cu...
 Și îți doar cuvinte de psihologia, atât tot.
 E... bam-bam! Nu știi cum să nu...
 Da, e pușpul.
 Are sens, dacă mă glumim, glumim, dar are sens?
 Că e real ce ți-am spus.
 N-o s-o ai.
 Dacă tu nu ți-asumi de pe acum
 să gândești... opa, nu mă-njura.
 Să gândești strategic.
 Nu eu.
 Da, sigur.
 Să gândești strategic.
 Ce-i lasi sotia?
 Nu ma, ca eu tin cu ea, esti nebun?
 Sa gandesti strategic.
 Ce-i oferi tu copilului tau intr-o societate care este si
 asa,
 intr-o zona de insecuritate economica?
 Ce beneficiul, ce avantaje-i dai tu lui?
 Asa cum si tatal tot a facut pentru tine,
 daca nu incep dupa acum sa gandesti asta,
 nu o sa se incadreze in las ca vad eu.
 Situatia asta nu se incadreaza in las ca...
 Asta cu spațiu se încadrează, văd eu, ok.
 Dar asta cum fac să îi ofer siguranță sau sprijin sau un im
bold
 sau o moștenie, cum vrei tu să-i spui,
 sau un exemplu copilului meu, asta nu se încadrează, lă las
că, văd eu, pentru că se construiește în timp.
 Rezonuț foarte mult ce ai spus să-mi fac un obiectiv și să-
mi propun ceva mai mare decât îmi permit acum
 ca să mă forțeze să cresc.
 Exact.
 Nu sunt de acord de exemplu, dacă ar fi să-mi iau acum o
 casă ar trebui să fac un împrumul la bancă.
 100%.
 Ceea ce nu sunt de acord, pentru că nu sunt de acord cu
 familia mea și a soției.
 Și acum vorbește în dinspre, să știți.
 Deci, acum așa zice așa, o să-mi facă un umprumut, sau aș
 putea să-mi facă un umprumut, ca să mă enerveze suficient
 de tare,
 încât să-l pătesc în avans că nu sunt de acord cu umprumut
ul, cu morțelului din umprumut.
 Dar motivația lui va fi dinspre.
 Are sens din nu vreau, e presiune, trebuie să achid, trebu
ie să cresc.
 Și asta e motivația din spri, și s-a schimbat la față că nu
 a vorbit de...
 A trebuit să fac un compromut, dar nu sunt de acord cu un
 compromut.
 Și sigur, la racheta în avans, în ceea ce înțeleg de altfel
, fără dubiu.
 Și asta e la care mă gândisem întru un fel, dar ce vreau să
 spun, este că nu sunt de acord să fac un compromut,
 pentru că și părinții suției și părinții mei așa au făcut
 toată viața.
 Și, mă zic, pentru mine, un credit pe atâții ani îmi fură
 libertate și îmi dă cu umpire de anxietate.
 Mă rezum, mă zic, cu ideea prima pe care ai spus, o să crez
 mai mult, să pot produc acele.
 Da, e atenția aici cu grijă,
 pentru că poți foarte ușor să te entuziazmeze ce vrei să ob
ții, să cumpări,
 pentru că voi crește financiar,
 dar ea în calcul că și creșterea financiară nu este într-o
 lună,
 e și aia în timp.
 Adică, du-te într-o rază de a-ți cumpăra ceva ce nu-ți
 permiti și trebuie să apelezi la bancă,
 dar într-o rază în care să nu fie în latura lală,
 mă duc să-mi cumpăr un Lamborghini că trebuie să cresc
 financiar să-mi-l permit.
 Nu.
 Ca e, stii?
 Ca cunosc si de-astea.
 Care si-au cumparat la Lamborghini,
 dar nu si-ar pati nici data la gasoniere.
 Si stiu de-astea bombardieri, stiu pe numei.
 Si e doar, bine, tu nu te incadrezi, vorbesc de extrema.
 Care au cumparat masina doar ca sa aiba imaginea de...
 Si ma suna sa imi seara...
 Bine, nu mai am prieteni de-astea, am avut.
 Care te suna sa seara 500 lei sa-l pune si el benzina.
 Pleaca la Sinaia.
 Man, dar ai seria 7.
 Da, da, stii, e greu.
 Am ratat.
 Si am cunoscut oameni de astia.
 Din nou, tu nu te incadrez, doar am dat un extrem putin de
 a nu te duce in extrema
 de imi cumpar ceva foarte scum ca sa ma motiveze.
 Humm, hai sa o luam si pe aia treptat.
 Din nou, cuvantul meu preferat, cand vine vorba de plan de
 viata, este strategic.
 Beneficii, dezavantage, resurse, planuri de rezerva,
 la cine apelez pentru know-how mentorat sau, nu stiu,
 exemplu, poate a usit ceva ce nu am reusit inca.
 Si asa gandesc aproape tot ce-mi fac, de la proiecte pe
 care vreau sa le lansesc, pana ce vreau sa-mi cumpar.
 Un sun prietenul care are ce am vrea sa-mi cumpar, sa cere
 opinie.
 Si ma duc inatumit sa verific, nu ma arunc eu sa-mi iau mas
ina ce am nat acuma in iunie, am verific, am facut research,
 cred ca 3 ani de zile.
 Nu glumesc.
 Odată am făcut risăși trei ani de zile pentru că nu mi-o
 permitam, acum trei ani de zile.
 Ăsta ar fi fost primul motiv.
 Exact.
 Și după aia și acum nu glumesc,
 6 luni sau 8 luni de zile am fost în bă, s-o iau sau nu iau
?
 Că parcă nu e mousa-i s-o iau.
 Că nu mi-e mousa. Aveam mașină, mergea perfect, era bine,
 dar asta era înspre cea mașina la mine acum.
 A fost 100% înspre.
 A fost pentru mine un factor de motivație de genul
 de genul, am ucit 5 ani de an rub, da,
 păi care-i visul meu?
 Și mi-o doream la nivel de vis, mașina.
 Nu era că-mi trebuie.
 Și am luat-o ca am vrut, din nou, a fost și o provocare,
 și a fost și înspre, și m-a și motivat.
 Și așa, din nou, suntem toți.
 Găsiți-vă sweet spot-ul, în funcție de obiectiv,
 care are și înspre și din înspre, nu care are doar înspre
 sau din înspre.
 care are nevoie și de... asta cu lasa ceva copilului tău mo
știne este înspre.
 Are sens? Nu se oferă nicio problemă, nu se răsă nicio
 problemă.
 Nu are legătura cu spați.
 Dar asta cu, hei, peste 10 ani o să dai cu ceva în cap,
 că nu ai loc de el în casă,
 e din spre.
 Plus că te văd băiată de la șezvelt,
 să putea să mai apare un copil și atunci ai pus-o.
 Și atunci ai pus-o rău.
 Doar zic, eu mă uit așa în sală și văd oameni care știu că
 au 2-3 copii și fac...
 Nici nu știi.
 Mersi frumos.
 Cu drag, mersi și eu de încredere.
 Damirela.
 Tăi că vine microfonul.
 Dar ce spui tu, Horia, mi s-a întâmplat și am trăit.
 Păi ce bun sunt, da-i s-am...
 Nu știu dacă să-i spun lui Alin sau nu.
 Nu îi zice, dacă îi de favore a lui, nu îi zice.
 Să tac?
 Dar nu-mi zice nici mie dacă o să mă gândesc.
 Nu, m-a fost exact așa.
 Adică?
 Deci soțul meu nu vrea să se mute în altă casă mai mare.
 Deci eram cu un copil în două camere.
 Deci ne zici normal în sens.
 Două camere, un copil.
 Dar încăpeam. Să știți că încăpeam.
 Deci cum era două camere și un copil?
 Două camere și un copil gestionam.
 Te-a apărut al doilea.
 Și soțul zicea, păi ce?
 Al doilea soț.
 Nu, un copil.
 Și...
 Norma că nu e acum venit.
 ...mă aș zic, nu mai am văzut spațiu, că nu încăpeam.
 Mă gândesc...
 Toți ziceți, lasă că merge șișa.
 Și ghici ce?
 Batul conjugal,
 l-am tăiat pe din două,
 și am făcut două pătuțuri.
 Mai nu, deci mă duc în tot o altă direcție...
 Ai dus în direcția corectă.
 După câțiva ani, eu m-am întrăgostit de al bărbani.
 Ok.
 Chiar asta a fost eu soti.
 Se intampla mai des decat vrem sa recunoasem.
 Si nu luram pe soti, era un sot foarte bun, un om
 extraordinar.
 Se intampla mai des decat am vrea sa recunoasem, este un
 subiect tabu.
 Nu stiu daca un warning lui Alin.
 Un warning?
 Nu e, Alin, un warning.
 Pentru ca era un sot extraordinar.
 Era in sensul ca nu mai e sot.
 Nu, este si acum, dar nu mai e sotul.
 Ok.
 E altoc.
 Suntem de acord.
 El era un om extraordinar.
 Este atât de natural și de normal și de desîntâlnită asta,
 încă nu vă vineți să credeți.
 Fenomenul ăsta în care nu îți face partea lor nimic greșit.
 E bun, e ok, e super, e ce vrei tu.
 Dar se întâmplă compatibilitatea cu alți oameni.
 Care este complet naturală, biologică, nu e greșită, nu e
 un păcat, nu ajungeți în iad.
 Ca să vă calmați.
 Dar e un subiect tabu.
 Dar vreau să vă zic că de la spațiu a pornit.
 La spațiu a pornit.
 Alin...
 Mă omoram lipsa de spațiu.
 Alin, iați ce ai tu nevoie de aici.
 Sper, m-am gândit de multe ori că dacă ar fi fost o casă
 mare, eu cred că nu mi se întâmpla să vă îndrăgostesc de-a
 fără.
 Păi te plictiseai mergând și nu aveai cum să...
 Mulțumesc, mulțumesc, mulțumesc, Mirela.
 Mersi mult, apreciez foarte mult în părță și, iată, amuzant
, dar e serios în aceaștia.
 Era Bogdan aicea, mâna sus.
 Hai că m-ați început bine dimineața asta.
 Eu aveam o curiositate, ai zis ieri că aproximativ 70% sunt
 în categoria...
 Da, more or less, da, mai ales anului în țară.
 Asta cumva ar explica legătura cu rânile emoționale?
 Da, da, pentru că noi am trăit ca societate, inclusiv eu și
 eu sunt din nou, generația relativ tânără,
 adică care a prins finalul de comunism și începutul de
 capitalism.
 Eu sunt născut în 85 și în 99 a fost Revoluția, deci ca pân
ă 90 a început cumva un pic bunăstare,
 anța ghi-li-mele, că am început să schimbe lucruri, nu a f
ost prosperitate.
 dar cei dinaintea mea, parinții mei, parinții parinților me
i și bunicii lor și așa mai departe,
 au trăit în penurie, în lipsă de resurse, în ciateuri, în
 colectivizări și așa mai departe.
 Adică nu au avut cât munceau, au avut cât liță de dea.
 Aia nu era prosperitatea, era sprevețuire.
 Și noi avem asta în cultura noastră și în psihologia noastr
ă transgeneracională.
 Și atunci, inclusiv un om s-o ține.
 Dar m-am spus asta. Și știu că sunteți între noi în sala,
 statistic sunteți.
 Pentru că și eu sunt acolo. Oameni care muncesc de rup,
 nu pentru că n-au, ci pentru că ele este frică ca nu cumva
 să n-ajungă să n-aibă.
 Are sens? Și îi întrebă, ai, da, suficient?
 Da, sunt bine și eu, și neamul meu, și n-am drate, și sunt
 bine și sănătos.
 Păi și ce trași ca orbu?
 Păi da, undeva în mine, dacă stăm în pizza-flag să fie
 sincer, vă zic acum fast-forward,
 ajunge la faptul că e frică de sărăcie.
 Deși ironic, acum vorbesc să explic și
 paradoxul,
 ironia este că dacă tu deja ai ajuns la un nivel de prosper
itate
 mult peste ce au avut neamul neamurilor tale,
 și majoritatea suntem acolo,
 este o dovadă că nu mai ai cum fizic să ajungi vreodată
 la sărăcie sau dacă ajungi vei sta foarte puțin că tu ai
 spredosivri de prima oare când ai plecat de acolo,
 Tu acum ai experiență și abilități pe care atunci nu ne ave
ai.
 Da, dar frica există.
 Aia zic. Deci de aia zic că este irațională.
 Pentru că stăteam, eu gândeam la mine, am văzut vorba în
 procesele mele,
 mi-a apărusă mie la un an o frică de neavut.
 Și când zic neavut, mă refer la libertate, nu la bani.
 Și mi-a apunctat foarte bine cineva, da, dar tu știi că at
unci când ai plecat tu din adolescență,
 unde nu aveai nici experiență, nici abilități și tot nu ave
ai libertate,
 tu ai crescut până unde ești astăzi,
 ca să ai libertate, și aici mă refer la toată, financiară,
 de mișcare, de tot.
 Că la mine asta e important.
 Deci dacă vreodată ai ajunge în punctul în care nu mai ai
 din nou
 libertate, tu vei avea totuși experiența și
 abilitățile care te-au adus aici prima oară.
 De aia sunt atât de mulți oameni care pierd tot
 și ajung la loc.
 De ce? Pentru că pierd rezultatele,
 dar nu pierd psihologia, abilitățile și resursile
 și experiența. Alea nu le pierd. Sau networking-ul.
 De aia Trump a falimentat de 3 ori.
 Si alți, nu mai zic.
 Si atunci, asta vorbesc pentru cei care au fost sau sunt in
 perspectiva asta,
 de mi-e frica de saracie, deci de aia muncesc.
 N-ai cum sa mai ajungi acolo vreodata, pentru ca acum ai is
iabilitate si expiienta si networking
 si ressourcei interioare, pe care atunci cand ai plecat la
 drum nu le aveai.
 Si daca atunci, in conditia aia e reusit,
 pe, din start, e nonsense sa te intorci vreodata acolo.
 Sau daca te intorci vreodata, nu stai.
 decât dacă e o alegere.
 Și atunci vorbim de altceva și e regulă.
 E ok? Te rog, Ștefan.
 Păi că după aia vine Iuliana în față.
 Mulțumesc, Coria. Vreau să
 film și să-ți mulțumesc, de fapt, pentru că mi-ai
 arătat că tot ce înseamnă să fii proactiv și
 din spre la un moment dat o să moară acea motivație,
 pentru că tu ai dat-o un pic de bine și nu îți mai aminteș
ti că de rău era înainte.
 Eu voiam să te întreb un lucru
 care mă bate de ieri, de când ai menționat acest subiect de
 însprești și de însprești,
 când ești într-un work environment unde te simți că ești
 singur că ești proactiv și însprești,
 iar restul sunt proactiv și de însprești...
 Da, ar trebui să fii șef.
 Debatable, dar nu vreau să...
 Dar spun că așa ar funcționa mai bine echipa.
 Nu vreau să mă duc spre această direcție.
 E treaba ta.
 Încă, încă, ca să fiu și pozitiv.
 Ok.
 Cum treci peste sentimentul de o marginalizare indirectă
 din partea restului?
 Prin comunicare și raport.
 Modul 1 e practic, nu trece la anul.
 Să-l înveți, dacă vrei.
 Deci, în momentul în care ești diferit în orice fel de form
ă de cei din echipa ta sau de mediul tău,
 aici mă refer la orice, personal sau profesional,
 diferențele pe care tu le constați că le ai față de ei se
 dezactivează, ca să nu fie împotriva ta, prin comunicarea
 ta
 într-un fel în care te lești de ce aveți în comun, nu de ce
 aveți diferit.
 Asta se numește raport și pacing.
 Are sens?
 Și eu sunt foarte diferit de foarte mulțumim din jurul meu
 sau din medile în care mă duc.
 niciodată nu vorbez despre diferențe.
 Întotdeauna mă leg de ce avem similar.
 Niciodată nu mă leg de diferențe.
 Chiar dacă poate ei le constată,
 chiar dacă ei poate le întreabă,
 întotdeauna zic, suntem în fel, aici suntem de acord,
 și eu la fel tu,
 întotdeauna mă leg constant, fac asta,
 de ce este similar
 pentru mine ca experiență sau ca...
 Sunt la facultate,
 ți-am spus, și știi asta.
 Sunt anul 2 la psihologie și anul 1 la master clinic.
 M-ar l-a masterat pe psihologie clinică.
 Ficic ce am zis eu că nu fac vreodată în veci pur.
 Și îmi place foarte mult. Adică chiar mă surprinde în mod
 pozitiv.
 E, și sunt profesori care au aflat ce fac eu,
 că Instagram, că le-au zis alți colegi, că e irrelevant,
 care ar putea foarte ușor să se simte complexați de
 Las că țară toți cine e, vii tu să înveți tu psihologii,
 dar tu predai fără să ai facultate.
 Las că te puni. Ar putea să facă asta, nu?
 niciodată n-am vorbit despre ce fac eu diferit în bine față
 de ei, întotdeauna am vorbit despre ce aprecesc că fac ei
 și nu știu eu, asta unu,
 sau doi, despre ce mă bucur că gândește și el sau ea, la
 fel ca mine, pentru că el e profesor, eu nu, deci înseamnă
 că eu gândesc bine și îi mulțumesc că mi-arată că...
 și mă iau doar de ce avem similar și comun.
 Da, ce este în comună.
 Și mi-am făcut aproape pe toți foarte prieten.
 Adică prieten în sensul că nu relație și pile,
 dar la modul de apreciere reciprocă, umană și matură.
 Și niciunul dintre ei, deși au o experiență didactică
 foarte mare,
 nu m-a călcat, nu m-a sabotat, e păcorec, nici nu mă ajută,
 nici mă încurcă.
 Adică când am luat 5, a fost 5.
 Când am luat 9, nu arăt o nimenea, Iurea, că îți dau 7, că
 mai să te motivezi.
 Niciodată.
 dar pentru că nici atitudina mea n-a fost vreodată despre
 diferențe.
 Deși totuși tu căutând lucrurile în comun cu ceilalți,
 ai făcut în paralel ceva diferit și rezultatele acțiunilor
 au dat de înțeles în exterior că faci ceva diferit?
 Nu. Întotdeauna constant și față de colegii mei, ironic.
 Deci am colegi de grupă de 19-20 de ani.
 pe care unii dintre ei m-au văzut sau mă știu după
 Instagram sau după net,
 care și datorită vârstei și blipse de încredere în sine, îi
 duce spre a...
 inițial a fost, acum numai așa, în a să-i simți complexați
 că sunt eu colegul lor de bancă.
 Și din contră, inclusiv cu colegii mei, m-am axat și o fac
 cu drag și intenționat,
 strict pe asemănări.
 Strict pe suntem la fel, ce mișto că îți place și ești pasi
ționat de asta, uite, și mie îmi place foarte bine,
 le cerzi faturi legate de ceva ce chiar nu știu, și atunci
 le-a scăzut anxietatea de a fi intimidat de mine,
 pentru că eu mă concentrez pe a sublinia cum suntem la fel,
 chiar dacă eu am 40 și el are 21.
 Rapport.
 Da, acum am cum să o legată.
 Are sens? Deci oriunde, în orice fel de mediu, ieși vreodat
ă vizibil diferit față de cei de acolo,
 strategia cea mai eficientă de comunicare este în a sublin
ia și a scoate la supraflață diferențele
 sau interesele comune, chiar asemănările, pardon, sau inter
esele comune,
 că de foarte multe ori, de exemplu, cu colegii mei, nu am,
 ca au 21, eu am 40.
 Nu am neapărat cu toți elemente comune.
 Bă, dar poate avem interese comune, că ghici și ce sunt la
 aceeași facultate.
 Și mă iau de interese comune, nu mă iau de experiențe com
une?
 Are sens?
 Și s-a calmat, suntem amici, ieșim la masă împreună,
 nu avem niciun fel de greață de superiorități,
 sau de... și cu profesori la fel.
 Dar este strategie de... cum să zic eu?
 Eu zic de bun simțe, numai cu sluile de practitioner.
 De a te concentra constant pe cum fac să subliniez asemănă
rile sau interesele comune.
 Și asta creează instant raport.
 Orice poziție aia avea, în orice mediul, în orice diferență
 de vârstă.
 Ok?
 Mersi si eu.
 Iuliana, si mergem neapropiune de pauza.
 Daca m-am inteles eu corect, ai spus ieri la cei reactivi
 ca au nevoie de terme limita ca sa actioneze.
 Da.
 Spuneam ieri ca sunt situatii in care sunt reactiva.
 Si si din spre, la fel.
 Da, mi-am dat seama ca vine din spre ca ii reacționez ca
 reactiva, dar vine din spre ca ma doare ceva si trebuie sa
 fac ceva.
 Sau ți-e frică de deadline că vine ora și te ascultă profa
 și n-ai pregătit lecția, că de acolo vine.
 Exact, că mi-am amintit astăzi pe drum că eu și lecțiile
 temele când mele făceam când eram mică...
 Poftimă astăzi.
 Exact, toată ziua stăteam degeaba și în ultimele ore mă fac
am de teme.
 Fix la fel. Fix la fel.
 Mă gândeam că poate fac asta doar în business sau cum era
 la școală, la teme, dar și când plec în vacanță, îmi fac
 bagajul la despre 10 noapte.
 despre ce noapte.
 Și eu la fel, eu îl fac cu o jumătate de o anită să plec.
 Spre bucurie, suținile.
 Întrebăra mea cum aș putea să fac,
 că m-am gândit, îmi fac listă cu ce dezavantajă
 aș avea cum mă impactează pentru că nu fac
 ce trebuie să fac și tot amând.
 Curmește că amând să fac și lista.
 Folosește regretul.
 Ce din ce știi că trebuie să faci,
 cumulat cu alte sarci în pe care știi că trebuie să le faci
 și nu ne faci, se vor transforma foarte probabil,
 nu posibil, probabil,
 într-un regret ca n-ai facut la timp,
 mai mare decât durele de-a incepe acum.
 Are sens.
 Ce se intampla daca te duci in fata 6 luni, un an, nu stiu,
 si spui ba, nu pot să accept că am pierdut asta,
 oportunitate, situatie, abarnam?
 Și du-te înapoi după aia cu durerea asta, cu regretul ăsta,
 și compară cu disconfortul de a începe.
 Și dacă e mai mare, o să începi. Dacă e mai mic, du-te iar
 în față.
 Spui, ce portă probabil o să meargă și mai mult în defavo
area mea.
 Da, în sens?
 Mă gândesc la regresă, da. Mersi mult.
 E ca și cum ți-ai imagina, ca exemplu, acum nu e cazul ăsta
, că e cazul de business-a tine,
 ți-ai imagina că sufletul tău pereche, acum luați-o ca o
 metaforă, da?
 O construiezi din mers, deci aveti blundete.
 Suflutul tau pereche se urca intr-un tren spre Viena, din B
ucuresti.
 Tu stii ora exacta la care se urca in acel tren, doar ca
 alegi sa mai bei un ceai si sa nu te duci la gara.
 Ai acceptat asta?
 Stiind ca e din nou garantat, 100% fructoperic, e sa urca
 in tren la ora 10
 Si pleaca spre Viena, si daca apuca sa plece din gara, nu
 mai vezi, vezi pururi in viata asta si inca 15 de acum in
 colu.
 Mai bei o cafea sau te duci la gara?
 Si tu stii asta.
 Te duci la gara?
 O iei la pachet, zicem. O beau pe drum.
 Nu, dar de ce va dau metaforul asta? Asa e nevoie sa invat
am sa gandim
 raportat la ceea ce știm că trebuie să facem și nu facem
 pentru că nu-iți fi ce nemotivată încă.
 Da, nu-iți fi ce nemotivat să ne suim în mașină să mergem
 la gară,
 dar noi nu cunoaștem viitorul.
 Și mereu când am ceva de făcut legat de viitorul care nu-l
 pot citi, că nimeni nu-l citește,
 în afara de mama omida și magie albă,
 eu întotdeauna mă raportez la viitorul meu ce e foarte pos
ibil să fie în viitorul meu
 care mă așteaptă că eu o să ajung la timp și eu mai pea o
 cafea.
 Și mă gândesc exact la metafora slătului Păriche sau la ce
 vrei tu un milion de euro,
 ce te motivează pătine că e în trenul ăla la ora 10,
 dar i-ajung la și 5, că am băut o cafea în plus.
 Și să vezi cum mă mișc, instantaneu mi-au carbit, pentru că
 gândiți-vă un pic în spate.
 Ați avut momente când ați făcut ceea ce trebuie să faceți,
 chiar dacă nu v-a convenit și ați fost șocați de benefici
ile a ceea ce-a urmat,
 la modul de nici va asteptati.
 E palea, eu mereu,
 întotdeauna, si n-ai cum sa nu patsesti asta,
 eu, întotdeauna ma gandesc la
 ce e posibil sa pierd
 la care acum nici nu ma astept,
 pentru ca nu fac ce e nevoie sa fac.
 Si raspunsul e multe.
 E posibil sa pierd, pentru ca toate beneficile noastre,
 oricare ar fi ele, de la personal, de la profesionale,
 toate visele noastre, poate persoanele pe care le cunoastem
 în anumite contexte, vin ca o consecință a ceva ce noi am f
ăcut anterior.
 Ne-am înscris la un curs, am ajuns la timp, am decis ceva,
 ne-am expus, am ridicat mâna, am luat microfonul,
 abarnam. Și abia după aia s-a întâmplat o cascada de conse
cințe care a duzat niște benefici, care acum pentru mine
 sunt foarte dragi.
 Da sau nu? Și tot timpul mă întreb ce e posibil să schimb
 în viitorul meu pentru că acum am întârzi.
 Și cascada aia de evenimente pe mine mă sperie să o ratez.
 Pentru că m-a sorprins de prea multe ori. În favoarea mea.
 Și atunci folosesc regretul. Pentru mine regretul e mega
 combustibil.
 Da, cumva făgeam de regret, dar îmi folosesc din situația
 asta. Mersi frumos.
 Mă bucur. Cu dragă. Mă bucur mult.
 Bine, acestea fiind zisă, este fără 10, fără 9. Asta este.
 Ne vedem la și 10. Pauză!
