 Bună dimineața!
 Mi-a fost dorul un pic de voi.
 Aaaa, ce să ziceți și voi acum?
 Asta-i caia, știi? Te iubesc și eu.
 Păi dacă era și tu, spuneai primul.
 Cum sunteti, dragilor?
 Nu ne-am văzut de aproape 8 săptămâni?
 8 săptămâni.
 Da, două luni.
 V-ați împuținat, v-ați piroați ăsta, micu?
 V-a marcat atât de tare că ați pus, gata, până aici.
 Numai modul 8, numai.
 Da, da, da, da, da.
 Cine a fost la Core Transformation? Mâna sus.
 Ok, mulțumesc. Cum a fost?
 Da?
 Cristina a intrat ca așa, doar cu ea vorbeam.
 Cum a fost? Superb, ești de bun, salut, ce faci?
 Mă bucur că v-a părins.
 Este probabil cel mai intens și eficient pe multe abordări,
 exercițiu și model de NLP.
 Și se practică încă, este o școală separată chiar pentru
 Core Transformation,
 deocană o dată, eu știu că este doar în lema engleză și
 este ținută încă,
 Vă recomand. Nu am parcursul, decât foarte puțin am reușit
 să intru pe acolo.
 Este ținută încă de cei care au creat acest model, adică de
 familia Andreas, Steve și Conny Ray.
 Și este în continuare predată ținută de ei, au școală separ
ată de core transformation, se face în limba engleză și în
 online.
 Și cred că se face și live în sara, doar că în afara țării,
 în gen Holanda sau UK sau pe undeva.
 Vă recomand, eu îi urmăresc, nu intru foarte des,
 doar am vrut să aveți și ressursa asta ca să știți că merge
m mai departe.
 Sunt curioși de voi, nu v-am văzut de două luni.
 Cine vrea să-mi spună ce ați mai făcut în astea două luni,
 ce s-a mai întâmplat în viața voastră, da, te rog, Darian.
 Mulțumesc, Andreea.
 Te-am făcut vedetă și mulțumesc pentru accept, nu știu dacă
 ați văzut.
 Zilele astea am promovat în scrierea pentru nouul proiect N
LP Practitioner și câțiva dintre voi,
 și din nou Darian și câțiva care mi-a dat acceptul, apăreț
 în acele videouri în care le-am extraz din NLP Practitioner
 și au fost și foarte bine primite și, cu atât, mulțumesc fr
umos pentru sprijină că feedback-ul a venit către voi.
 adică felul în care voi ați explicat și ați împărtășit niș
te lucruri a fost foarte valoreasă.
 Mulțumesc că m-ai făcut vedetă, eram.
 N-am observat în cont lucrurile.
 Mă simt bine. În primul rând bună dimineața.
 Vreau să vă povestesc o chestie mie mi s-a apărut absolut
 halucinantă pentru mine.
 Eu sunt reprezentant medical.
 Adică mă întâlnesc cu medici și vorbim despre pacienți,
 tratamente, studii și așa mai departe.
 Printre specialitățile pe care le văd, este și psihiatria.
 Într-una din zile, intr la o doamnă psihiatră, să-l rână
 una bună, ce faci?
 Ia îmi spune, chiar mă gândeam la tine.
 Când un psihiatru spune, chiar mă gândeam la tine, am nevo
ie de context.
 Și în ce chiar mă gândeam, voiam să vorbim despre niște
 studii.
 Mă ia cu studii, cu asta.
 Bine, mi-a trebuit cam un minut să-i spun că este important
 ce-i spun.
 Eu nu studiile.
 După care...
 Dice, hai ia lu' că putem să vorbim un pic.
 Ce te frământă azi?
 Și avea pe masă, pe birou, bomboane.
 Și în ce așteptu' bomboane, zic, băi, mulțumesc că era luni
.
 E luni, eu nu mănânc, plus că nu mă ajută silueta, dar prom
it că data viitoare, dacă se întâmplă să fie maș.
 Tu nu mănânci luni?
 Luni, miere, pur și viner nu mănânc. Am 24 de ore între mes
i.
 De fel sau perioada asta?
 De... an de zile, de vreo 10 ani de zile.
 Ok, respect. Bravo.
 Da, mulțumesc.
 E sănătos? Acum nu glumesc. Știu că postul negru e bun, dar
 am 3 zile din 7, parcă sună un pic extrem.
 Nu mă deranjează niciun fel, nu am.
 Cum?
 Păi 24 de ore între mese înseamnă că 24 ore nu mănânci, ad
ică o zi.
 Nu să te explic cum o calculez, zi o zi.
 Așa o văd eu.
 Și nu fără glumă.
 Știu că postul negru e sănătos, că și eu țin postul negru,
 dar nu 3 zile din șapte.
 Nu știu, nu mă interesează.
 Asta așa funcționeze?
 Da.
 Ok.
 Și am auzit-o și pe-aia, cu unul m-aștia silueta. Poftim?
 Da, am zis că mănânc dulci, că mi-au ofertit și am zis, băi
, nu...
 În comparație cu...
 Mă alintam.
 Ok, mă scuzi, n-am prins s-arcazumul.
 Și îmi zice...
 Băi...
 Nu știu ce se întâmplă cu mine, că nici eu nu mănânc.
 Adică am grijă la ce mănânc, dar mă îngraș.
 Este o tipă extrem de corpulentă.
 Și zic, măi, poate fi o altă cauză.
 Și zice, a, nu, că m-am dus, mi-am făcut tiroida, sunt bine
 cu toate astea.
 Poate o fi altceva, stiu eu.
 Caută mai adânc.
 A, nu că mi-am rezolvat traumele cu părinții, cu toate cele
.
 Și zic, dar totuși poate e altceva, nu știu.
 Ceea ceva care să...
 După care a început să îmi spună
 despre viața ei cu părinții, am ajuns la copilărie.
 A fost un moment bun.
 V-ai, nu pot să... Deci mă abțin cu greu.
 Eram în cabinetul psihiatrii.
 M-am pțin cu greu, am reținut contextul ăsta.
 Plângea femeia aceea la mine.
 Plângea deja.
 Să mor eu dacă vă învăț.
 Plângea femeia aceea la mine.
 Și psihiatrii sunt oameni, nu glumesc.
 Și nu puteam decât să o ascult.
 Și la un moment dat am întrebat-o,
 că și eu eram acolo, eram efectiv cu ea,
 eram conștient absolut în tine.
 Și la un dat am întrebat-o ceva,
 S-a oprit din plânt, s-a uitat la mine, s-a întors spre imp
rimanta
 și a scos-o foaie și a scris câteva rânduri.
 După care a intrat iar în proces și a început să plângă.
 Și am pus două întrebări.
 Băi, ce să întâmplă dacă tu le spui părinților ceea ce ai
 de spus?
 Și asta s-a gândit.
 Hai să zicem că sunt părinții tăi aici în față.
 Ce le-ai spus? Nu le-a spus nimic.
 Băi, dacă tu le spui, acum să rezolvă tot ceea ce...
 că iert și că îi iubesc.
 E extraordinar, e excelent.
 Și după care, dacă nu le spui, ce să întâmplă?
 Se simță așa făcut? Matricea, da?
 Exact. După care,
 mă aștept să gândește un pic, la un moment dat,
 s-a terminat tot procesul acesta,
 s-a uitat la mine cu un zâmbet din ala și cu niște ochii at
ât de curați și de limpeți,
 și în ce mulțumesc.
 Nu mi-am mai zis... Nu m-am gândit niciodată la ceea ce mi-
ai spus.
 Mulțumesc tare mult pentru ceea ce mi-ai spus.
 Eu am obiceiul, când intră în cabinetul medicului, să mă
 uit la ceasă,
 ca să-mi iau iure pere de timp, 54 de minute în sala
 respectiva a doctorței.
 De cât o ședință de psioterapie?
 Pentru mine a fost vă rog frumos să mă credeți, când am văz
ut oi...
 Erau niște oi curați, sincer, și cu un zâmbet din... N-avea
 cum să...
 Nu m-am gândit niciodată la ce mi-a spus. Îți mulțumesc
 mult.
 Cu cine ai făcut? Unde ai făcut psihologia?
 Cică nu am făcut nicio psihologie.
 Dacă îi ziceași de el, îl piște, te-a în gât tot.
 Ia fiind om de știință, ar fi...
 Și știți ce e interesant? Mama ei este psihoterapeut.
 Ironia sortii, da? Da, da.
 Minu s-a părut extraordinar. Am ieșit din camionul ăsta și
 am zis,
 băi, ce s-a întâmplat acolo, ce a fost?
 Altădată aș fi ascultat-o și aș fi dat soluții.
 Hai că e în regulă, hai că e bine, hai, fă, așa, dar dacă
...
 Sau tăi fi simțit stânjenit de vulnerabilitatea ei?
 Nu.
 Nici odată nu m-am simțit stânjenit de ceea ce mi-au spus
 alții și întotdeauna arămas la mine.
 Bravo, că foarte mulți din nefericire nu știu să gestioneze
 vulnerabilitate al toră oameni și devin stânjeniți.
 Știți oameni aia care atunci și la cursuri se întâmplă,
 acum stăți la master, ați văzut sigur multe și aici și în
 alte medii.
 Oamenii aceia care atunci când alt cineva împărtășește
 sau e vulnerabil în orice fel de formă,
 sare de pe scaun să îi dea o batistă,
 sau de lângă el îi face cu mâna măi-măi,
 pă umăr, alea-s de fapt pentru el gesturi de calmare
 ca el, persoana care e observator,
 să nu se mai simtă stânjenit de vulnerabilitate la care
 este martor.
 Are sens.
 Pe lângă faptul că îi comple greșit terapeutic,
 că îi faci break state unui om care atunci poate fix ceva,
 procesează și tu vrei să îi dai greșit.
 știți deja de la practicii,
 când un om e vulnerabil și îl climează să o plânge,
 lasă-l în pace.
 Maxim ții spațiu,
 prin tăcere poate uneori,
 dar întreruperea prin orice fel de gest,
 chiar și prin un gest dăsta bun,
 bine intențional de a da un șervețel,
 e de fapt pentru tine.
 Doar ca să știți.
 Deci, bravă!
 De aia zic că mulți oameni se simță înjeniți de vulnerabil
itatea de altul,
 dar mă bucur mult că n-a fost cazul tău.
 Da, eu mă bucur că am fost conștient de toate lucrurile ac
estea cumva
 și le-am...
 Și mă bucur că...
 Mă bucur că am...
 efectiv că am sprijinit-o în...
 chiar mă bucur ca om.
 Mm-hmm.
 Mulțumesc.
 Ai accesat motivul și...
 Benefice... da, merit aplauze.
 Absolut.
 Medial.
 Ai accesat și ai observat la prima mână motivul și
 principalul meu și al colegilor mei,
 combustibil pentru care facem ce face.
 Personal, eu acum știu să mă știu de ceva de mulți de mulți
 ani,
 Eu pot să fac ce fac și online. Lejer. Am avut cea mai mare
 grupă acum 2 ani, 867 de oameni de cohortă online timp de 5
 luni.
 Scuze-mă, dar 17 în sală nu mi se merită la nivel de ce-aș
 face, știi?
 Dar conexiunea, prezența, faptul de a fi martor în procesul
 unui om care se lasă spre jiniță, nu totul se lasă spre j
iniță,
 E complet diferit în sală față de online, când ai în față
 un bec roșu.
 Tu știi că sunt 867 de oameni, dar la nivel de impact sau
 de la un moment dat în colu, numărul ăla devine...
 Nici nu... e 1-800, nu contează.
 Dar în sală sau cu 1 singur, când reuși să te conectezi
 face-to-face și să fii martor la orice fel de revelație
 în care își dă el voie, că tu poți să fii cine vrei tu, d
acă îi ajunge voie, n-ai nicio șansă,
 e life-changing pentru tine și există în principiu... scapa
 acum numele,
 L-am notat pe undeva, apropo de cuvinte noi, pe care,
 știți că v-am încurajat să vine notați, am aflat un cuvânt
 nou,
 efectul nu știu cum îmi scapă, l-am notat pe undeva,
 al celui care este martor al altui cuiva care trece printr-
un proces de terapie.
 Deci, ghidul trece printr-un efect, benefic pentru el,
 pentru ghid,
 care se numește într-un fel, vă, nu știu cum,
 în momentul în care sprijină și ghidează pe altcineva, nu
 contează că e terapeut, psicoterapeut, că e coleg, că e bă
uci, nu contează,
 trece prin un efect țihologic benefic,
 deși nu el este în procesul terapeutic.
 Cu alte cuvinte, este vindecător și pentru cel care este
 martor al unui proces de vindecare sau de integrare, în or
ice fel de sens.
 Are? Ajun?
 Și asta a accesat în momentul acesta. Și îți mulțumesc
 pentru împărtășirea Darian.
 Este principalul combustibil și motiv pentru care eu și co
lege mei facem ceea ce facem,
 Deci, am putea să fac...
 Mulți dintre ei sunt experți în alte direcții,
 corporații și altele.
 Iar eu aș putea să fac ce fac online, lejer.
 Dar pentru acest motiv,
 principalul ăsta, combustibil și conexiunea omană pe care
 se înține în astfel de moment, este rară și...
 E principalea mea motivați pentru care fac ceea ce fac,
 cu 100 sau cu 5, sau cu 1.
 E fix aceeași la fel.
 Și îți mulțumesc mult de împărtășere.
 Păi, te gândești să-ți schimbi meseria, nu știu...
 Că și eu am fost poliții, nu știu cum să explică.
 Cum?
 Da, mulțumesc frumos, da, mulțumesc frumos.
 Pentru cei care nu știți faza și pentru ce zice Ioana, mulț
umesc Ioana și tuturor.
 Acup două zile.
 Am făcut șapte ani de când mi-am dat demisia.
 Fix, șapte ani.
 Fix de 1 aprile.
 Vă jur.
 Nu clumesc, fără niciun fel de glumă, n-am știut asta,
 deci când mi-am dat demisia, n-am știut că e 1 aprile.
 Adică nu a fost planificată strategica pentru ea, priveți
 să-mi dau demisia, să fac eu mișto de sistem.
 Nu, eram în Siget, eram la Socrul meu și nu știu prin ce
 discut.
 Îmi expira, s-a apropiat să-mi expire anul de fără plată,
 eu am fost în fără plată înainte să-mi dau demisia.
 Fusem la Academia de Polițe înainte, adică de aproximativ 2
 ani de zile nu mai fusem pe la Siget în serviciu, în
 uniformă de serviciu.
 Și comandantul meu de atunci, actualul șef de inspectorat
 și un mentor de EMA de atunci,
 Mi-a zis, ba, nu poți să te mai lasă pe un an, când bloche
zi un post.
 Ceea ce avea și sens complet.
 Eu încercasem, evident, să mai mi-au un an, că dacă mere,
 mere, dacă nu mere, nu mere.
 Și mi-a zis, nu poți să te mai las, deci ori vin apoi la
 lucru, exclus,
 ori trebuie să dai demisia, sau nu știu,
 tu te întruă în misiunea internațională, făci ceva.
 Și decizia a fost spontană, ba, dar mă mai întorc vreodată,
 logic, efectiv, mă mai întorc vreodată aici.
 Sub nicio fucking forma. Era mă zi dat să fac orice de la
 Uber la șofer de tir.
 Nu mă întorceam sub nicio forma. Deci doar dacă... Exclus.
 Și atunci pentru că nu știam din nou că e 1. Aprilie. Abbar
 n-aveam.
 Și am zis, bă, e un moment la fel de bun ca oricare altul.
 Că era domenica.
 Că acum, că-i mâine, că-i răs pe mine, n-are nicio fel de
 importanță.
 Am luat o foaie de la socrul meu, deoarece nu am la socrul
 meu acasă.
 Începem cu data de, vă rog, aprobați încetarea raportului
 serviciul din motive personale.
 Te pup.
 Și când am pus data și am văzut că în 3 aprilie m-a bușit r
âsul.
 Și a rămas ca o ancare interesantă.
 Da, prin 1 aprilie mi-am dat demisie acum 7 ani de zi de.
 După aproximativ 7 ani de proces personal de creștere care
 sunt permiti să-mi dau demisie.
 Adică eu din 2012 știam că nu fac puri și mulți în sistem.
 În 2013-2014 am confirmat că deja pot să fac și altceva,
 adică am început să țin cursuri, am deschis blog-ul,
 am început să țin cursuri de comunicare non-verbală,
 doar că a durat încă patât, în 7 ani,
 datorită convingilor mele, fricilor mele,
 lipsele mele de abilități de a gestiona frica.
 Eram foarte condiționat de sistem, că dacă iesi din sistem,
 adio pensii, adio ce faci, stai așa,
 și a durat încă 7 ani, până când, într-un final,
 cumva mă încurca serviciu.
 Da, după câteva burn-out-uri, pentru că nu mă odihneam apro
ape deloc, eram permanent ori la servici, ori din coace,
 și am luat decizia strategic că mă încurcă să țin și plasa
 de siguranță, era doar o plasă de siguranță.
 Ce încerc să spun este că acum aș face lucrurile complete
 alfe cu ceea ce știu și pot azi, strategic aș face alfel,
 și de asta atunci când vorbesc cu voi despre modele de efic
iență sau atrivituri din fața făii, ci vorbesc din cicatriș
ti personale, nu din cărți.
 adică știu foarte bine pe pielea mea,
 ce a însemnat să amân aproape să dublez perioada
 în care, în mod natural, aș putea să...
 aș putea să ies din sistem mai repede,
 ar fi fost undeva 3-4 ani, nu 7, mie mi-a la 7.
 Asta încerc să spun, dar pentru că am trecut prin ce am tre
cut
 și sunt foarte recunositor că a fost fix așa cum a fost,
 acum pot să dau exemple de uite, se poate și altfel.
 Adică nu trebuie să stai 7 ani ca să implementeze decizie
 sărămâna, carmen.
 Nu trebuie să stai 7 ani ca să implementeze o decizie
 sau să testezi un proiect, sau să...
 Nu. Astea din nou vorbesc de multe ori,
 de cele mai multe ori, îmi place să cred, vorbesc din cicat
rii și din lecții personale,
 nu din... Am citit într-o carte, s-a mai azit mie, GPT.
 Și bravo, Darian, tot respectul și aprecierea, bravo,
 pentru atitudine.
 Mulți oameni ar fi fost judicativi,
 nu neapărat în momentul respectiv, poate chiar după,
 că bine, mă, că tu ești psihiatru și dacă dinși tu nu știi
 astea,
 ce dracu-ți mai vine la tine.
 Nu e adevărat. Poate să fie un expert foarte bun, doamna ps
ihiatru, în ceea ce face, sigur că, da?
 Și n-am niciun dubiu în sensul ăsta, doar că avem absolut
 toți, fiecare dintre noi, un diferent de rol
 și de rezultatele profesionale, avem nevoie de sprijin uman
 în provocările noastre personale.
 Și din nefericie, poate să se ajungă la ironia, cum ne-aș î
mpărtăși Darian,
 ca fix oamenii care ajută alții oameni să nu aibă la cine
 să apeleze,
 sau să nu știe că pot și ei sau că au și ei această nevoie.
 De asta consider eu psiholog, și este între puține lucruri
 care sunt de acord.
 Când vine vorba de meseria de psiholog,
 căzmulte cu care nu sunt de acord, de exemplu, în terminea
 de pacient,
 v-am mai spus asta, v-am mai părtășit,
 dar e ceva cu care sunt de acord din branșa asta,
 și anume, obligația, care a trebuit să fie cumva naturală,
 nu profesională,
 de a-și face propriilor proces.
 Știți, psihologii și psioterapiuții au obligație prin
 statut
 să aibă propriilor psihologi și psioterapiuni,
 dar că ele zic dezvoltare personală, nu zic terapie.
 Are obligația să facă nu știu câte 10 de ore dezvoltare
 personală.
 Problema este că nu știu că o fac.
 Asta e singura.
 E obligație, din nou legală,
 e și-au adevărință de la unul la altul, știți?
 Nu toți, evident.
 Eu cunosc cam prieteni psioterapiuți
 și fac cu adevărat procesul constant.
 Și rezultatele lor, acelor care își fac procesul psiot
erapeutic personal,
 cu clienților, rezultatele lor cu clienților, sunt mult p
este cei care nu își facă acest proces,
 pentru că, și este o vorbă și în raport cu orice altă branș
ă,
 nu ai cum să duci pe cineva mai departe de unde ai ajuns tu
 singur.
 Asta înseamnă că dacă tu nu treci de un punct al propriului
 tău proces
 și nu știi cum e să stai tu cu o durere sau cu o lacrimă
 sau cu confuzie sau cu tristețe,
 și așa mai departe, nu o să știți să conții pe altuia.
 De asta zic mulți oameni în locul tău, pentru că tu îți fac
i sefă cu proprietarele procese,
 n-ar fi avut resursa, poate ar fi avut intenția,
 dar n-ar fi avut resursa să conțină o durere altcui va,
 mai ales spontană și necadrată și neașteptată,
 mai ales din partea unui profesionist.
 Dar bravo ei aici, sincer și cu tot dragost, zic asta,
 că chiar fiind medic și chiar fiind psihiatru și chiar fi
ind femeie
 în fața unui bărbat, deci în grade de vulnerabilitate și
 mai înalt din perspectivă personală și umană,
 și a dat voie să se lasă văzută și să fie vulnerabilă, mul
ți s-ar fi abținut.
 La primul semn de că nu-i bine, ar fi făcut un break state,
 ar fi înghițit și mai mult ar fi...
 Da? Și nici la terapie nu s-ar fi dus. Deci, e foarte pos
ibil din multe unghiuri să-i fi schimba viața,
 cel puțin ca perspectivă.
 Mă spun și pe termen lung.
 Și știți că mai știți metafora aia cu vasul.
 E suficient jumătate de grad să facă stânga.
 Pe loc nu o să se vada nimic,
 peste o zi poate să vede un pic,
 dar peste un an e complet în altă direcție
 decât unde s-ar fi dus,
 dacă nu ar fi fost jumătate de grad diferită.
 Timona.
 Ești ok?
 Stai, încet, gata, gata, gata,
 Gata, gata, gata, stati incet.
 Stai incet.
 Sa intampla.
 Pate si eu.
 Gata mai, ok.
 Stiu, stiu, pate si eu.
 Da, da, da, si n-am mers sincronul, am inteles.
 Sau eu acum am exersat.
 Stai din istita jos un pic, Elena, ca poate ai meti, stai
 api jos.
 Da, să...
 Mulțumesc mult.
 Ne-ai speriat.
 Da.
 Și acum să nu te modelez eu, știi?
 Da, ne-am speriat un pic, dar mă bucur că ești bine.
 Acum acest... Era să mor, mă scuzat.
 N-ai tu nicio vină, doamnă ferește, bine că ești bine.
 Bun.
 După acest break state...
 Da, aparent Vasile a văzut modelul.
 Vasile ți-a luat modelul și zice, nu mai faci asta.
 Dacă ceva a mers prost, nu repeta.
 Doar zic.
 Mersi mult. Alex, te rog.
 Salutare.
 Darian m-a inspirați să șeruesc și eu.
 Am avut și eu o primă sesiune
 de sprijinirea unui om.
 Am fost la o petrecere,
 un cunoscut a venit la mine,
 noi am văzut să mă discutie mai de mult,
 știa că și eu am avut o perioadă în care am trecut prin
 atacuri de panică,
 și el trecând acum printr-o nouă sesiune,
 pentru un nou episod, a venit direct la mine, a fost așa, l
-am văzut de la 10 metri,
 a venit direct la mine să vorbească cu mine.
 Am vorbit un pic atunci, dar fiind spre trecere, fiind spăt
uri, am zis,
 OK, uite, eu merg la niște cursuri de spălare pe creier,
 mă învață câmpiția aia de niște chestii acolo,
 Dacă vrei să ne vedem, să stăm de vorbă, putem să facem
 asta.
 Nu, intră foarte mult în detalii, ne-am văzut...
 După petrecerele, da?
 Adică, nu în moment, ca să înțeleg eu contextul.
 Ne-am văzut într-un cadu safe, liniștit.
 Ok.
 M-am pregătit intens pentru asta.
 Mi-am făcut un plan de lucru de 11 pagini.
 Ce a făcut șeful?
 Adică era că ți-ai făcut 11 pagini pentru a sta la o discuț
ie cu el?
 Da.
 Păi da-ți mai pic, îți faci 11 pagini când stai la discuție
 cu colegii aici la curs?
 Nu.
 Care era diferența?
 Păi urmează să o spun.
 Deci am avut un plan de lucru de 11 pagini.
 Făcut de mine și cu Gemini.
 Păi, te numai lui Claude, nu? Gemini mă încurcă.
 Și a venit persoana respectivă, am stat de vorbă.
 Inițial am luat planul, pentru că nu aveam încredere în
 mine și am zis, băi, trebuie să fi organizat.
 Trebuie să țin sirul.
 După 15 minute am zis, da-l dreacu de plan.
 Exact, nu există și eu. Bravo!
 Mi s-a părut absolut genial cum din discuțiile cu el am în
ceput să văd lucruri, să sesizez lucruri.
 L-ați văzut cum desenează în timp ce explică?
 Apropo de... da.
 Da, da. Efectiv așa. Erau niște filmulețe cu oameni care
 aveau.
 Exact așa mi s-a întâmplat. Vedeam lucruri și se zizam cum
 evită anumite zone și exact pe alea mă duceam.
 Deci de asta am abandonat planul ăla, că nu...
 Planul ăla era o altă...
 Plarta nu e teritoriu.
 Și deși îmi propusem, că știam că se zice trebuie să fie de
 o oră, nu ar trebui să fie mai lungi, au durat două.
 Și am ajuns la niște lucruri pe care nu le știa nici el.
 Sau, mă rog, nu că nu le știa, nu le laționa că îl afecteaz
ă și în prezent.
 A fost o primă sesiune, nu mi-am propus foarte mult, doar
 să ajung mai departe decât manifestările prezente.
 Spre final am făcut cu el și două tehnici.
 Le-am făcut la seara unei ancore și l-am învățat să-și facă
 singur.
 Ulterior i-am dat mesaj la două zile să văd cum e și să-i
 aduc aminte să mai facă.
 Mi-a spus că mai face.
 Și i-am făcut și tehnica Haka Lao.
 Este mărirea orizontului de viziune la 180 de grade, când
 te uiți în un singur punct.
 Am citit eu ca ajută când ești în momente de criză.
 Whatever works, bro.
 Da, am încercat.
 Viziunea mea este funcționată, da. Nu mă interesează de
 unde e, cum îi zice.
 Pleacă de la ideea că atunci când ești într-un atac de pan
ică ai tunnel vision.
 Și asta face exact asta să...
 Și de unde e? Din ce paradigma?
 Eu nu n-am auzit, dar eu nu știu dacă e NLP-ul.
 Nu e, am găsit-o eu.
 Perfect.
 Este o tehnica hack-a-lau.
 Again, eu sunt doar curios de sursă, nu că contest a fost
 potrivită sau nu.
 Foarte bine. Dacă a funcționat sau mă rog, a lăsat pe om o
 stare mai bună, perfect.
 O urmează, sper, sau să vedem dacă el consideră că mai are
 nevoie de o ședință,
 pentru că și aici nu vreau să fiu în Salvatore.
 Bravo! Bravo!
 Adică eu doar îi aduc aminte că sunt acolo, următorul pas
 ar trebui să fie al lui să vină spre mine.
 Și o să obțin mai multe feedback-uri dacă o să vină, dacă a
 funcționat sau nu.
 Ce ți-ai zis atunci, la finalul oprimei întâlniri?
 Da, că se simte mai bine.
 Era efectiv...
 Acum, nu știu foarte mult dacă a funcționat faptul că cine
va l-a auzit că a fost acolo cu el în acea problemă,
 pentru că din păcate este și el la fel ca majoritatea bărba
ților, așa am auzit,
 care nu au confident real.
 Adică au mulți prieteni cu care ies la bere.
 Da, da, alea sunt prietenii de suprafață, nu de cecunstanță
, de suprafață,
 în care ieșim cu bărbații și bem bere și vorbim de femei și
 de sex stable sau de fotbal, ca așa se face.
 Și dacă vreunul dintre ei aduce vorba de ceva serios, ce ai
 băi?
 Știi? Și nu vreau să pronunț...
 Da?
 Se fac mișto ori.
 Aia zic. Și respect și aia, că e o latură importantă de
 ventilare și de caterincă, la fel și la femei,
 doar că nu e profundă, aia nu e tovarășie sau prietenie,
 sau...
 Sunt de acord și știu, înțelegeți asta?
 Da, și foarte mulți bărbați nu au variantul ăsta un alt băr
bat sau fărăgătă.
 O energie masculină de confidență și de sprijin. Așa este.
 La mine asta a făcut diferența din 2017, de când v-am spus
 că m-am dus către cei de la mankind
 și cu care sunt în contact și îi sprijin. Chiar acum nu mai
 fac o tabără apropo de asta.
 În România am reușit să aducem, nu eu, eu îi sprijin cu...
 Nu pot să fiu acolo fizic, dar sunt în contact cu ei.
 Am făcut eu în 2017 în UK, acum de 2 ani se face în România
 în limba engleză de-o candată,
 dacă stav român și cu ghizi engleze.
 Adică vin băieții din UK, tabăra de bărbați, la care am f
ost eu în 2017,
 care mi-a dat scurtcircuit în sensul bun,
 în care am fost pentru prima oară într-un mediul masculin,
 unde m-am sunțit susținut, ascultat, nejudecat și ghidat do
ar de bărbați.
 Adică, fără nicio fel, de obicei, cultura noastră, aș putea
 zic universal, dar asta ne refer în doar la România,
 este că femeile susțin, vinde că iartă, blând, mângâie și
 conțin,
 ceea ce e adevărat complet prin natura voastră, ca potenț
ial.
 Iar pentru un bărbat, pentru mine, ce puțin, cum eram în
 2017, a fost complet surprinzător,
 deși făcut în 4 ani de armată, în Academia de Poliție, a f
ost complet surprinzător
 să pot să stă în un mediu doar de bărbați și să simt că
 sunt exact unde trebuie cu frați.
 Atentie, nu cu barbaza nivel de caterin ca la o bere,
 ci sunt intre frati, intre camarazi,
 in care pot sa zic orice prostie sau sa impartasesc orice
 durere,
 daca e contextual potrivit sau, ma rog, simt eu.
 Si n-am zero presiune, zero judecata, zero...
 nu stiu...
 stangeneala in orice fel de forma,
 si asta i-a nu intalnit sa-mi pana in 2017.
 Deci, pana in 2017 n-am avut cercul asta.
 Si de atunci, de cand eu am simtit ce a facut pentru mine
 această conexiune cu masculinitatea matură,
 nu cea toxică.
 De atunci apropo, vă duiesc această nevoie naturală a bărba
ților,
 de asta într-un cerc ideal constant,
 dacă nu, măcar din când în când,
 doar de bărbați în care să se conecteze și să existe
 acea energie profundă de camaraderie,
 indiferent cu oamenii aia, să îmi pregăti sau nu, să fie g
hiziu pentru altul.
 Deci nu e despre asta.
 Între asta... Nu e despre asta între bărbați care sunt t
erapeuti
 sau coach sau nu.
 E doar despre asta între bărbați, ca cerc de bărbați.
 Și de atunci, din 2017, cu aceeață în București cât și în
 Cluj,
 m-am dus și mă duc constant, nu foarte des atât cât mă-r pă
cea mie, din păcate, că nu-mi permite timpul,
 în cercuri în care sunt doar bărbați.
 Indiferent de titlu, indiferent că cu unii nu mai mă văd
 niciodată.
 Stăm să fac aceste cercuri o dată la două luni, trei luni,
 unele să fac săptămânale, dar nu ajung eu.
 Aici mă refer la cele online. În UK se fac virtuale și aș
 trebui să mă duc săptămânal, dar nu pot.
 Și pentru psihicul unui bărbat, doar asta vreau să spun că
 de aici am plecat, la fel ca și pentru femeiă, atentie,
 este fix același principiu,
 doar că la voi e mai ușor că voi esteți mai deschise, doam
nele.
 Voi esteți mai deschise spre socializare, împărtășire,
 vulnerabilitate, conexiune între voi.
 Noi ca bărbati nu. Noi suntem educați de societate ca să
 fim solo.
 Nu bărbați nu plâng, bărbați nu miorlăi, așa e mentalitatea
.
 Deci noi nu avem această condiționare a sistemului nostru
 nervos, de-așa să o săuținuți de alt bărbați.
 De aici vine provocarea noastră și mai mare.
 Dar din fericire din nou, și asta vă spun ca veste bună,
 times are changing în sensul bun.
 Au început să apară din ce în cea mai multă modele de
 masculinitate matură și echilibrată,
 să compenseze toxicitatea ultra-alfaului gen...
 cum îi cheamă?
 Păi, io ții a douii îmi scapă.
 Eu n-aș...
 Nu...
 Tate, da.
 Tate și alții.
 Apropo de asta, vă recomand documentarul de pe Netflix.
 Îmi scap acum...
 Numele?
 Da, ceva cu Manosfera.
 Manosfer, nu știu cum e.
 Un documentar făcut din tip canadian-francez
 despre lumea toxică-masculinității online
 e promovată de tipii aștia ca Tate și ca alții.
 Din fericirea asta vin și spun, eu ce văd în cercurile mele
 și în grupurile mele și în
 unde am
 onoarea să pot să fiu parte ca membru,
 indiferent că sunt ghiț sau doar
 coleg,
 există și au început să apar alternative de masumitate mat
ură
 care să compenseze această toxicitate. Din păcate nu
 călătorește atât de repede cum călătorește
 de dezinformarea, toxicitatea,
 și așa mai departe,
 dar au început să apară și
 e un lucru foarte bun.
 Mersi mult, Alex, mă bucur mult că
 ai avut experiența asta.
 Da, imediat că era Răzvan,
 la ora și vin și la tine. Mersi mult de tot.
 Mulțumesc, Horia.
 Salut, dragune. Salut, tuturor, bună.
 Mă bucur să vă văd pe toți.
 Să încep cu un mic și amuzant episod în viața mea, pe care
 l-am experimentat.
 L-am și scris pe grup.
 Horia, ți-ai atins target-ul, ca să zic așa, înlega de mine
, pentru că ne-ai zis dacă la un moment dat ești pus în fața
 unei persoane ce încearcă, aplică pe tine.
 de manipulare, control, persoasiune, etc.
 Am fost pus într-un episod de genul ăsta
 în care tot Enel Piu
 îl a dat așa, bang!
 Adică la modul
 cum vorbeai mai în episoadele trecute, ca să zic,
 haina sfințeniei.
 Persoana să comporta ca haina sfințeniei?
 În cadru.
 Ok. Asta e unul din cele mai perfide măștii.
 Și de când am intrat acolo, tot am început să mă plimb, să
 văd, să îmi simt corpul.
 Și corpul spunea, ba, nu e, aici e ceva nat-okei.
 Și a început să fie nat-okei, pas cu pas.
 Ce cadru era? Era un cadru profesional, personal?
 Cadru bisericesc.
 Cum?
 Cadru bisericesc.
 Asta nu înțelegeam.
 Încercaam să aflu care e...
 Adică eram în biserică pe Românește.
 A, ok. Asta nu înțelesesc nicio asta
 și am vrut să fiu sigur.
 Ok, deci erai în biserică.
 Eram în curtea bisericii.
 Curtea bisericii.
 Mai exact.
 Și a început să se facă cât un clic, cât un clic, cât un
 clic.
 A început cu cadrare.
 O persoană anume sau mediu în boxă?
 Și mediu, că era o discrepanță clară.
 Pe care nu vedeam logic.
 Tu percepeai că ceva nu e...
 Nu e... Nu ești. Oicap.
 Până când am văzut și mi-a dat shut down PIOES-ul din altar
.
 A un PIOES?
 Eu respect. Eu îs pe eficiență. Eu respect.
 În afara țării, nu aștii unde am văzut, în UK sau în
 Orlando, nu știu la unde am văzut,
 și cântăriții stradale au PIOES. Nu am o problemă cu asta.
 Dar am zero probleme cu asta. Cât timp e cu bon? Acolo am o
 problemă.
 Dacă e facturat și cu bon, we are good. Dacă e PIOES direct
 la Patriarch,
 și dacă treabă cineva, un s-auz banii, aia spune, nu știu,
 știu, știu.
 Acolo am o problemă, dar nu mă bag eu că suntem Sfântul
 Post al Paștării, să nu fac eu Blast Fanny.
 Așa ca să o dăm direct cu... că îmi cere Relly să o dau.
 Am intrat acolo în biserică modestă, mică, din lemn.
 În partea dreaptă era o cascadă artificială.
 În partea stângă era o vecinătate cu întrare cu ușă.
 O vilă de genul Coohefner, cu piscină.
 Am intrat acolo, a venit cu piscină.
 Că ce să-și face?
 Nu, că sigur...
 Nu, nu, nu, să-ți faci un pic.
 Dar sigur e aș fițită. De ce nu?
 Care e problema?
 E apă sfințită. Ce nu înțelegeți?
 Nu văd problema.
 E sfințită de la țeavă.
 Adică nu...
 N-aveam cum, era acolo, în părere rupt.
 Tu ți-ai zis amma câte botezuri face deodată?
 În părere rupt.
 N-aveam cum.
 Ok.
 A venit un...
 Coleg, un alt preot mai jos cotat, gen așa.
 Și a început să ne facă prezentare acolo, gen cadrare.
 Dați, aici au avut loc și exorcizări și nu știu ce.
 Ah, ok.
 Ok, am intrat...
 Eu sunt fascinant de exorcizări, dar nu o să zic altădată.
 Stai că ajungem și acolo.
 Ajungem și acolo.
 A, o, o.
 Stai să-mi iau cafeaua, scuză-mă.
 Bine că mi-ai zis ce a făcut acum Răzvan, să numesc și te
 anticipație.
 Stai să vezi, ajunge și...
 Ah, mersi, stai să mă așez mai bine, știi?
 Și a venit din imaginele promovate pe internet un om
 care din imagine îl percepea, a fi cald, a fi spiritual, a
 fi...
 Îl știu? Că-s curios acum.
 L-am șters, nu.
 Numele, dacă îl știi cum îl chem.
 Ah, nu știu.
 Că aici, dacă aici promovat pe internet, mă gândesc că ceva
 VIP.
 Promovat cu Facebook.
 Cum?
 Deci, are o biserică în Pipera, în Voluntari.
 Ah, nu știu, cu fine.
 Dacă îi facem publicitate, nu mergeți acolo.
 Da, ok, bun. Nu-i becale, e clar, că nu...
 Nu e pe calidad.
 Nu e pe calidad.
 Bun, si fast forward?
 A mers in... ne-a prezentat acolo
 o moaste cu chestii.
 A mers jos, iar din nou ne-a prezentat.
 Stai ma, asta in pipera are si piscina si moaste in acelasi
?
 Da, frate.
 Deci, are biserica
 si gard de gard are casa
 de unde a venit.
 Deci, eu cand l-am vazut, a venit...
 Si moastele unde? Sunt casa sau in biserica?
 Ca era culmea, stii?
 Da.
 Nu știu dacă înțelegeți gluma.
 Era cu lumea ca moaștele să fie în casă.
 Acolo e penal.
 Acolo ceva nu-i bine.
 Dacă sunt în biserică, e safe, legal.
 Văd să văd.
 Deci, mi se pare...
 Vai, sunt rău, da.
 Nu am.
 Asta e umbra mea, ce vrei.
 Eu o lasă ea să...
 Eu sunt păcat cu ea, nu am o problemă.
 Da?
 Ok, și?
 Inducție, mesaje subliminale.
 credești în cercetan, nu judecan.
 A, ok. Astea da. Astea scadrări și inducții. Așa e.
 Și am ajuns jos. A venit cineva la un moment dat, o altă
 persoană, o a treia, eram eu
 și două persoane, mama cu fiul. Deci efectiv, frate, nu șt
iu cum, dar mi-a dat
 shutdown-ele NLP-ul ăsta, că îi simțeam speriați, parcă
 eram niște din aia acum.
 E pur de câmpă care îi bagi în tine.
 Speriați de cine?
 Speriați ei în sinea lor, așa, cum îi simțeam...
 Mama și copilul sau preoții?
 Da, da, nu, mama și copilul.
 Celelalte două persoane.
 Evlavioș, da.
 Enor Iasi.
 Așa.
 Și vine cea de-a treia persoană.
 Și a început, o ofta, plângea, cu tare, cu tare.
 La care doamna mama...
 Și a spățit doamna și a început să spună, să o poveste, că
 mi-a dat, că mi-a făcut, că de 12 ani,
 de 12 ani, că cu tare, că e din mânașa.
 Și acum începe teatrul, era doamna cu exorcizare.
 Și a început teatrul, cu tare.
 Care e doamna cu exorcizare?
 Doamna care i-a dat din dreapta mea.
 Care i-a dat ce? Exorcizare sau ce?
 Da?
 Vreau să dau pe fast forward așa.
 Da, ok.
 Deci doamna a început să ignească, să facă, să dragă.
 Doamna care? Cu copilul sau a treia?
 Care povestea din dreapta mea.
 Deci a treia.
 Deci a treia, da. Deci a treia persoana.
 Multumesc, gata-ti. Respiram.
 Așa.
 Nu, dupa ce ai explicat ce-i s-a intamplat,
 dupa ce ai explicat ce-i s-a intamplat cu suspine si lacrim
i,
 a inceput sa se manifeste rau in ea.
 A, ok. Deci a luat-o flama.
 A luat-o flama, da.
 Da, momentul în care am văzut...
 Eu nu vreau să simt emoții asta.
 Hai să ies afara, totuși.
 A venit preotul, a început să dea cu tămâie pe acolo.
 Așa.
 A venit și celălalt preot.
 A început să intru în o criză, înțeleg?
 Da, efectiv.
 Să facă răuul din ea.
 Să strige. Scoate-l părinte, că...
 ...cu tare.
 Ok, devine...
 Păi, păi, bune, true fucking story.
 Nu sunt convins. Sunt convins.
 Doar că primul meu gând a fost poate chiar avea un atac de
 panic,
 anxietate, ceva, dar dacă zici că a început să zică scoate
 cu...
 A, e clar.
 Și a venit și celălalt preot, mă rog, autoritatea așa.
 Era cu fiul lui,
 am văzut...
 Am ieșit, s-a terminat episodul, am intrat înapoi în cameră
 respectivă de la MSOL,
 Și fiul lui mă întreabă, zice,
 ți-a fost frică, dar cu accent pe frică, așa, uitându-se
 profund în ochii mei.
 Da, e bună. Foarte bună observare.
 Da, da, da.
 Și zic, bă frate, nu mi-a fost frică, zic, nu...
 Ce... Care ideea să stau în emoții asta,
 când urlă aia și face ca toată asta?
 Da, da.
 Zic că nu înțeleg.
 Da.
 Și scoate ansă.
 Zic că ăsta e un obiect, o ansă.
 Ah, radio...
 E, da, așa.
 Așa.
 Așa. Când...
 Și acolo am întrebat.
 Da, și zice, știi ce e?
 Asta e un obiect.
 Dacă religia cu ANSA și cu radio...
 Da, să leagă acolo.
 Perfuziunea aia mână-mână.
 Și Iisus făcea de alea, știi?
 De acolo vine, nu știți voi?
 Și zice, începe să mi-i spui ce e ANSA.
 Zic, bă, frate, e o ANSĂ.
 Și a, știi ce e?
 Zic, ai studiat parapsihologia?
 Zice, da, am terminat, nu știu ce.
 Adic, care era treaba?
 El a studiat teoria și Taxul învăța practica cum să face.
 Cred că Taxul era cum mă gândesc.
 Nu-l iei pe altul să-i predași școala de șmecherie.
 Ok, nu are importanță.
 Și intru acolo în camera altarul preotului
 și aceeași chestie, direct așa uitându-se profund în ochii
 mei.
 Ti-a fost frică, dar cu accentul tot așa pe frică
 Ăsta era tasul, bă?
 Da, tasul, da. Era meta-meta.
 Asta zic.
 Dacă încearcă și filmii așa, bagă-l bățul pe-n gard,
 asta-i că stau eu acum.
 Și zic, nu, parinte, nu mi-a fost frică,
 nu am vrut să stau în emoție.
 Adică, care-i treaba?
 Da.
 Și, anfine, i-am spus eu acolo ce i-am spus,
 Cât vrei să te pomenesc o zi, două, trei, o săptămână?
 Să știu ce...
 Da pasă tasta 1, tasta 2?
 Da, de pomeni, da.
 Ok, și?
 Și i-am pus acolo, i-am dat cât aveam 5 lei, 10 lei cât i-
am pus acolo.
 N-a fost dezamăgit.
 Păi clar era dezamăgit, că eu vorbeam cu el în pioșenia mea
 acolo și...
 Când îl surprin, când îl surprin, mă uit, ridic capul la el
, adică dacă mi-ai indus starea aia cu frică, zic, bă, ăsta
 vrea să face frică în mine.
 Și când ridic capul să am o conexiune cu el vizuală, el ia
...
 Zic, gata până când am plecat, iesind de acolo, zic, ia u
ite cât mi-a dat cu tot ENLP-ul în cap, ăsta într-o jumătate
 de oră.
 Da, pentru că acolo, este în astfel de medii, oamenii vin
 din start cu atitudinea de submissivitate
 în fața unei autorități care e supremă, e Dumnezeu, iar El
 e reprezentantul Dumnezeu.
 Deci, ştii, indiferent de titlu pe care L-ai, indiferent de
 pregătirea ta, inteligența ta, poate,
 inclusiv uneori din păcate, zic asta, inclusiv în ciuda,
 maturității tale emoționale pe care poți s-o ai,
 autoritatea supremă e Dumnezeu.
 Și în momentul în care ai convingerea asta că
 eu din start sunt păcătos, trebuie să fiu supus și ăsta are
 dreptate,
 care e undeva în back-head, nu e frontală, adică nu știi că
 o ai,
 poate să te influențeze cineva care, în ciuda tuturor curs
urilor tale
 sau pregătirii sau experienții de viață, te poate influența
 lejer
 doar pe baza atenției fricii.
 Zero legăture cu pregătirea profesională.
 Doar pe baza fricii. De ce? Frica de Dumnezeu care e insufl
ata in lor de toate.
 O parte din religiul acesta zic toata.
 Si n-am nimic cu una, am cu toate, stiti deja.
 Am un pic mai mult recunoscut cu aia care se crede miez.
 Ca e una dintre religii care spune, e singura cale,
 acolo am o problema mai mare, recunosc si contest,
 dar in rest nu, am cu toate.
 Cand vine vorba de convingi limitative, si in acelasi timp
 recunosc, si am cunoscut foarte des,
 o spun constant ca sa compensez sa nu credeti ca am ceva do
ar de rau,
 am cunoscut foarte multe oameni din lumea religioasa care
 fac foarte mult bine
 si pe care i-am sprijinit si eu, i-i sprijin pe cat poti,
 prin donatii, prin diverse, adica am cunoscut preoti si par
inti din alte,
 nu stiu cum se numesc, culte, multumesc, greco-catolii cred
 ca iesi, undeva in zona Ardealului,
 un parinte care a construit o biserica de la zero pe baza
 de fonduri
 și care în jurul bisericii și în biserică a dus undeva la,
 cred că 15-20 de copii înfiați de el.
 Și nu numai aici să oprește povestea care m-a impresiona pe
 mine,
 ci că aproape toți acești copii sunt și cu malformații și
 cu probleme deosebite,
 nu sunt copii sănătoși, ștuni, care, hey, au avut nevoie,
 ce?
 Și cumva e un fel de cămint. Asta pentru mine a fost impres
ionant.
 și din nou spun asta ca să fie clar că nu e despre toți d
intr-o religie sau religia erea,
 ci unii folosesc religia și convingere religioase ca să îns
ufle frică și să manipuleze din păcate.
 Îți mulțumesc, mersi mult de împărtășire, Zvan.
 Dacă mai îmi dai să termin cu cea de-a doua revelație...
 Ah, da, sigur, scuze-mă, nu am știut că n-ai terminat.
 Ideea e că tot am întors din rollercoaster-ul ăsta pe care
 l-am avut de atât de luni de zile,
 Tot am și tu mult o emoțională, tot am întors SNL-p-ul pe
 toate părțile și în toate serele.
 Foarte bine.
 Foarte bine.
 Și tot ascultând și colegii ce mi-au dat așa, legat de, o
 mică paranteză, legat de tabăra de masculinitante.
 Vreau să merg și eu.
 Tu recomand.
 Am conștientizat faptul că, legată, tu ești cauza tuturor
 cea în viața ta.
 Responsabil.
 Responsabil, exact. Mersi.
 Și mi-am dat voie să întorc toată situația la o altă dimens
iune punctual, să mă retrag, să mai intră și în depresie, să
 mai...
 E uman. Cât îmi ieși, e bun.
 Da, da. Am și ieșit, am și intrat. Mulțumesc echipei ENLP
 pentru tot sprijinul și pentru toate revelațiile pe care mi
 le-am conștientizat.
 Și bucată cu bucată cu bucată cu bucată cu bucată, a venit
 un puzzle foarte mare și mi-am dat seama, mi-am dat, am con
știentizat că
 cu ei am dat eu autoritatea de mamei mele.
 De cât timp sunt lângă această autoritate, de atâți ani de
 zile.
 Ce rol joc eu? Care e energia mea? Ce mi se întâmplă mie?
 Care e banda lumea?
 Mi-a aduc aminte discuția. Am vrut vreo două module, am vor
bit, sau trei module?
 Da, la modul trei.
 Mi-a ducat minte discuția, nu mai știam când, dar mi-a du
cat minte mare parte.
 Și ieri m-am simțit așa, puțin în derivă, zic, bă, mama mă!
 Bă, ai că înțeleg un partner, hai, hai, să zicem, o ar fi o
 variantă la fiecare, că mă așa mai aproape de pie.
 Bă, da, mama!
 Mama ce? Ca să știu ce răspund?
 Având autoritate în fața mea, îmi dădea că asta nu e bună,
 că îți face drăgie.
 Îmi permit să spun ceva, că vreau să nu anțăm.
 Faptul că ne sunt părinți nu îi face perfect.
 Nici noi, faptul că suntem părinți, cei care sunteți, nu vă
 face perfect.
 Asta, pară rău că te o spun.
 Vestea bună este pentru că este următoarea.
 Faptul că nu sunteți perfecți, nici nu aveți acest standard
 cu care să vă compareați, din păcate, vorbeți de noi ca
 societate, noi prin umanitatea noastră nu suntem perfecți,
 faptul că avem sau facem copii nu ne face obligat să fim pă
rinții perfecți, nu să fieți niciodată și nu o să fim vreod
ată, nici unchii perfecți, nici ce vrei tu.
 În același timp, faptul că părinții noștri, în cazul ăsta,
 uneori au comportamente neecologice, ca să le zicem pe lim
ba noastră,
 nu îi face oameni răi.
 Îi facem oameni, încă o dată, reamintesc, doar imperfecți.
 Are sens?
 Adică când spui, bă, chiar mama, e ca și cum...
 Bă, da, mama ar trebui să fie perfectă.
 Cum? Fix mama să aibă comportamente neecologice.
 Pă da, fix mama, pentru că mama la rândul ei și neamul ei
 înainte, a avut niște experiențe trăiri sau lipse de resur
se,
 pe baza cărora, când ne-a născut pe noi sau ne-a crescut pe
 noi, ne-a educat așa cum a putut în baza hărții mentale și
 emoționale.
 Prin urmare, orice fel de comportament se simță multe rău
 la maturitate în baza unui proces terapeutic.
 Că mama, tata sau orice membru al familiei din jurul nostru
, în afară de abuz, acolo nu discut,
 Vorbesc de educație, de atitudini, de matimpulări, de orice
 ar fi, da?
 Ar putea sub orice formă să fie judecască, bă, dar putea să
 facă mai bine.
 Vă reamintesc că au făcut tot ce au putut, pe bază a ce au
 știut cum au putut.
 Punct.
 Din nou, nu vorbesc de abuz și agresivitate fizică, acolo
 schimbă discuția.
 Dar până acolo, un om care este pasiv agresiv, ca părinte,
 poate e ultracritic.
 Eu am avut.
 Poate abuz de orice fel de substanță.
 Eu am avut.
 Poate pur și simplu religic inchis sau încăpățânat.
 Și de asta am avut. Și tot într-unul.
 Nu-l face greșit.
 Îl face un om la rândul lui suferind de diverse provocări
 și râni.
 Și îl face în primul rând inconscient de faptul că el are
 aceste provocări sau râni sau lipsuri de abilități.
 Din nou, nu cer să scuz nimic.
 Asta nu înseamnă ce am zis acum, nu înseamnă că trebuie să
 acceptăm tot din partea unui părinte care unor poate să fie
 toxic,
 sau agresiv verbal, sau manipulativ. Nu trebuie să acceptăm
 tot.
 Cel ce se spune este că e sănătos să ne punem distanță
 față de comportamentul unei persoane care ne face rău, fără
 să renegăm persoana.
 Are sens. Fără să-i punem eticheta de greșit,
 fără să emitem judecata de, bă, fix mama, dacă nici... Nu.
 Aia creează foarte mare presiune pe acea persoană,
 să fie perfect pentru că ce mama nu-i perfectă?
 Toate!
 Nu există perfecțiune.
 Este maximul din ce poate ea persoana, mama, tata să facă
 pentru familia lui ei, în raport cu resulțiile și obietur
ile pe care le are.
 Și ghici ce?
 In the end, asta o spun doar din exprență personală,
 știu că se potrivește, dar nu vreau să intru acum în subie
ctul ăsta,
 in the end, pe total, dacă te uiți cumva din zoom out
 asupra relații tale cu părinții tăi, sunt fix părinții de
 care ai avut nevoie ca să fii cineștează.
 Are sens?
 Și atunci, orice judecată de pe poziția lui, azi știu mai
 mult eu, decât am știut ieri,
 dar mama nu avea de unde spune-ne, mări, să știe,
 este nedreaptă față de ea, indiferent că e mama, tata, unch
iu, profu, sau oricine.
 Deci, noi judecăm, întreghile mele, acum împreună, de pe o
 poziție de superioritate de informații,
 de experiență, abilități emoționale,
 o persoană care n-a avut acest context și această oportun
itate.
 Are senz. Asta nu înseamnă acceptarea, ca să fie clar încă
 o dată,
 acceptarea unui comportament toxii manipulativ, agresiv,
 nu mai vorbesc de abusul, niciun fel de formă, din nou, să
 fie clar,
 înseamnă doar că pot să-mi iau distanță
 față aceste comportamente fără să ne neg persoană.
 Eu personal am persoane din momentul ăsta, în viața mea, de
 ceva timp,
 care au comportamente toxice,
 Mă îndepărtez de comportament, dar rămân apropia de perso
ana.
 Când are valul de toxicitate sau agresivitate sub orice fel
 de formă, îmi pun limitele mele și le respect.
 Și a trebuit să lucrez un pic să învăț asta în viața mea,
 pentru că eu nu știam să pun limite.
 Când nu e în val de agresivitate și toxicitate și este în
 val de prietenie, așa cum știu o persoană respectivă,
 permite să mă... Are sens?
 Dar nu reneg persoanea, nu zic...
 Ești greșit, greșit, îl pleacă, internează-te.
 și nu permit să se intre peste limita mea de setată de mine
, de stimă, de sine, agresivitate și, nu știu, bun simț.
 Și când persoana este bine echilibrată sau, mai ales că șt
iu că au început și unilor dintre ele la care mă gândesc că
 au început și procesul de terapie,
 le arăt că rămân în viața lor ca să le confirm că eu reacț
ionez la comportamentul la persoană.
 Are sens?
 Vă încurajez, când vine vorba în special de părinți, să lua
ți decizii și să reacționați la comportamentele persoanei,
 nu la identitatea ei.
 Pentru că nimeni nu este greșit profund total și nimeni nu
 este perfect total, ironic fiind modulul de azi un comeback
 de la modul 1 cum am început, al Umbrei.
 Nu există persoană perfectă și nu este persoană profund,
 greșită sau rea. Nu există.
 Asta este dichotomia vieții, de care eu sunt fascinat.
 Și exemplul cel mai clar din punctul meu de vedere al
 principiului, harta nu e teritoriu.
 Dacă ne luăm după comportamentul exterior pe care noi îl
 observăm la alți oameni, cum se comportă, cum vorbește, cum
 reacționează, cum are replici uneori, sau tendințe manip
ulative,
 am putea lejer să crăm o hartă că persoana e rea, dacă ne
 luăm după comportamente. Da sau nu? Dacă se comportă așa, e
 greu.
 Dar, atentie, vin si va spun, cum am spus si la
 practitioner,
 comportament nu e egal la identitate.
 Comportamentul poate sa fie motivat de rani emotionale,
 ca de aia in piramida Luddilti, emotia e deasupra comport
amentului,
 poate sa fie provocat sau alimentat de convingeri gresite
 sau ineficiente
 pe baza unor rani emotionale, poate sa fie motivat de val
ori,
 poate sa fie motivat de deziquilibri psihologice de care
 noi nu stim.
 Intregilimele acum nu zic ca o gluma, dar suna ca o gluma.
 Din păcate, trăim într-o societate în care în jurul nostru
 sunt foarte mulți nediagnosticați.
 Inclusiv la lanț politic, mă refer.
 A, ei!
 Adică dacă n-ai un diagnostic nu înseamnă că ești bine, nu
 știu cum să-i explic.
 Dar o zic semiglumă.
 Și închid paranteza.
 Luați decizii și reacționați și evaluați persoanele
 fără să puneți eticheta de identitate doar observând un
 comportament.
 și îndepărtați-vă și limitați comportamentul, sunt ok cu
 asta, voi, pe primul loc.
 De aia zic, nu există comportament agresiv cu care să fiu
 de acord să-l scuzăm în orice fel de formă,
 dar nu puneți eticheta comportamentului pe fruntea persoane
i pentru că în momentul ăla
 e ca și cum ai transformat-o pe ea ca identă într-un
 comportament.
 Și ghiciți ce, toți greșim în orice formă sau altă.
 În orice formă sau altă. În ochii unor agreșim mereu, în
 ochii altor agreșim mai puțin,
 în ochii altora nu agreșim niciodată să te însfinți.
 nu suntem nici asa, nici asa, nici asa, nici unul dintre
 noi.
 Și atunci, din nou, că de aici am plecat în special, că-mi
 vine vorba de un părinte,
 încurajarea mea, fără să am pretensia că am dreptate,
 și sunt deschis la îmbăgățirea propriu, imenea perspective
 constant,
 este să ne gândim că părintele nostru, oricine ar fi și or
ice vârstă ar avea și oricum s-ar comporta,
 în trecutul nostru, când ne-a crescut și ne-a educa pe noi
 și chiar și azi, acum la vârsta noastră,
 cum la vârsta noastră, indiferent că suntem, nu știu, 25 de
 ani, sau 50, nu contează, sau 60,
 în continuare, așa atunci și acum, face tot ce poate cu
 resursele pe care le-a avut la îndemână și pe care le are
 în momentul ăsta.
 Dacă arășesc să facă mai bine, ar face-o. Ghiște, și tu la
 fel.
 Și atunci, da, sunt de acord să te limitezi expunerea unui
 comportament care îți face rău, sunt de acord,
 doar că tot cu respect aș face asta și tot cu blândețe, se
 numește, dacă ține-o minte bine, mă completază dacă greșesc
, asertivitate.
 Adică setez niște limite pe care le respect cu fermitate,
 dar nu înseamnă că nu te mai iubezi sau că te părăsesc sau
 că tu ești greșit.
 Eu nu pot să integrez un anumit comportament de la un punct
 încolo,
 comunic asta și nu accept, și vorbesc acum din experiența
 mea personală,
 nu accept sau nu mai accept încălcarea unor limite de matur
itate emoțională
 sau de siguranță, până la urmă, psihologică.
 Că atenții, aici e cu totul alt de subiect, nu vreau să int
ru acum neapărat.
 Siguranța psihologică într-o relație este extraordinară de
 importantă
 și nu mă refer... nu e vorba doar de cea fizică în care ag
resez pe cineva.
 Siguranță emoțională-psihologică poate să înseamne inclusiv
 mă simt în siguranța să îmi părtășesc ceva ce nu-mi convine
 fără să mă critici.
 Sau fără să o iei personal. Aia se numește siguranță psih
ologică.
 Și în multe relații de cuplu, familie, părinte, copii
 inclusiv,
 nu există siguranță psihologică.
 Cu alte gâinte, n-am curat să spun ce gândesc, să știu că m
ă cerți.
 sau știu că să-mi toacă împotriva mea.
 În momentul ăla nu e izăsiguranță psihologică.
 Are sens.
 Deci inclusiv la asta mă refer când zic de limite pe care
 eu, personal,
 viața mea n-am setat după foarte mult timp.
 Înciudat tot ce știu și eu, în ultimii 3-4 ani,
 am avut niște experiențe și ce provocări,
 m-au dat de tot speriții.
 Și mulțumesc că le-am avut, că am învățat să zic,
 eu deja văd trenul, cum să zic eu,
 înainte să ajung în gară, văd fumul.
 La nivel de red flag.
 Și zic, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e,
 e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e,
 e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e,
 e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e,
 e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e,
 e, e, e, e, e, e, e, e, e, e, e
 Asta e opinia mea.
 Dar cuvântul pe care o folosesc și terapie e vindecarea.
 Din păcate, nu am găsit unul mai bun.
 Eu de aia zic maturitate.
 Și unii fac acest proces de maturizare mai departe, pe comp
ropriu,
 pentru că înțeleg din feedback-ul meu sau al tău,
 că limitele alea au sens,
 adică s-a întâmplat cu adevărat ceva să susțină faptul că
 pun acele limite,
 și își fac procesul, alții nu își vor face procesul.
 Și ghici ce? Nici asta nu-i treaba ta.
 Unii nu vor face acest proces.
 o vorbă la că au mai părăsit, mai abandonat, nu mai iubești
.
 Te-ai schimbat.
 Și da, au dreptul pe harta lor, cu resurțile pe care le-au,
 să creadă asta.
 A te duce tu să compensezi, să-i convingi că de fapt tu nu
 îi părăsești,
 că nu tu te-ai schimbat, ci te-au rănit și de aia pui
 limite,
 este modul în care te extenuează.
 De obicei e un narcisist, dacă dați voie să mă ducă până ac
olo.
 Un narcisist, un histrionic, un borderline, așa te epuizeaz
ă.
 băgând de constant într-un joc de manipulare în care tu
 permanent te explici.
 Și când niciodată nu-i suficient.
 Dar e alta discuție, aia nu vreau să o deviez.
 Personal nu aș fi crezut, ironică viața asta, de aia zic,
 eu nu o zic niciodată, niciodată.
 Sau nu mai zic, sau zic foarte rar, sau când zic îmi dau
 una singur.
 N-am crezut vreodată că o să ajung să fiu fascinat de psih
ologia clinică.
 N-am crezut. Eu, care fac psihologie pozitivă,
 N-am crezut vreodata ca o sa ma intereseze pe mine border
line-ul narcisic, histrionic, pasiv agresiv.
 N-am crezut!
 Dar acum, cand citezi iste lucruri, mama, maica nu plong, e
 terapeutic.
 Cand inteleg niste, ba, asta faci, stii?
 Ca acum am cuvinte, sa explic ceva, ce acum un an, doi, tre
i, nu stiam sa explic, sau patru. Are sens.
 Și totuși, chiar dacă înțeleg lucrurile astea datorită ale
gerimele de a face acest studiu,
 îmi înțin recomandarea mea personală de a nu pune etichetă
 pe persoană indiferent de comportamentul ei.
 Și inclusiv diagnosticul este o etichetă a comportamentului
, nu a persoanei.
 Și inclusiv diagnosticul poate fi ameliorat, dacă își face
 procesul, cum spuneam,
 un diagnostic de tip borderline sau narcistic, narcisticul
 acolo e altă discuție.
 nu știu, altul, Mistrionicul, ETK,
 nu înseamnă că persoana e nebună.
 Este o turbura de personalitate care poate fi ameliorată,
 de aia zic cu excepție narcisismului,
 că acolo e șanse mici, zero, aproape deloc,
 dar n-avem voie să spunem niciodată,
 unde să schimbă un pic discuția.
 În rest,
 eu personal nu sunt de acord,
 și e ceea ce susțin și mulțumesc, Dra. Zvan Careticato,
 să punem etichete, în special când vine vorba de părinți,
 care, așa cum au putut și au știut,
 cu toate părțile lor rele, apropo de umbră și de conceptul
 ăsta,
 au făcut ce au știut și au potut. Atât au potut.
 În fiecare părinte, este un copil rănit,
 și pierdut și rătăcit, față de propriului părinți.
 Asta e convingerea mea.
 cu limita comportamentului abuziv.
 Peste aia nu se trece.
 Are sens.
 M-am activat un pic pe asta.
 Multumesc, Răzvan. Apreciz foarte mult împărțirea.
 Laura, te rog.
 Da.
 Salut.
 Ziceai că ai cuvinte să ți dexprici.
 Sper să îmi găsești și eu cuvintele să vorbesc.
 Am niște emoții cum n-am avut niciodată la niciun modul pân
ă...
 Ce emoții? Ii dă-i un nume.
 Am o stare de anxietate amestecată cu entuziazm în același
 nivel.
 Anxietată este entuziazm în spectru opus. E același nivel.
 Mama, ce deșteaptă sunt!
 Nu glumesc!
 Îți îmi mint că se dea pe partea cealaltă la un modul și că
utai să...
 M-ai întrebat, când am spus eu că...
 Fost tu miei soți, când a plecat mi-a luat tot și...
 Da, mi-a adus amintele.
 Îmi încercai să-mi spui că nu mi-a luat și resursele pe
 care le am în mine.
 Am avut...
 În urma feedback-urilor...
 E ok.
 Respira, respira.
 Ia respira înainte să vorbești, fără să grăbești mic.
 Doar respira.
 Și când îți vine să vorbești, vorbești.
 Dacă nu îți vine să vorbești, nu vorbești, ai zero presiune
.
 Ia, dați tu voie să vorbești când simți tu, nu când crezi
 tu că vrem noi.
 Exact. Iați cât timp ai nevoie.
 În urma feedback-urilor pozitive pe care le-am avut,
 și cu mărțișoarele pe care le-am adus în Martie și de-a
 lungul timpului,
 când am mai adus prăjituri,
 m-am trezit într-o dimineață.
 Am făcut seara o constelație pentru clarificare.
 Nu mergeam în nicio direcție, efectiv.
 Mi-am tot pus întrebări în ultima perioadă.
 M-am trezit cu o enormă dorință de a face ceva în direcția
 asta.
 și nu am stat să mă gândesc foarte mult, că eu sunt foarte
 critică cu mine, în general.
 Și dacă o gândeam prea mult, sigur n-aș fi făcut-o.
 Și am scris pe grupul nostru, ok, m-am hotărât să fac asta,
 dacă eu aș face asta, voi ați fi dispuși să-mi cumpărați
 produsele.
 Și a fost totuși așa, adică în trei zile mi-am făcut un
 brand de tichete, mi-am cumpărat...
 A fost o nebunie, a venit așa ca și cum intrasem într-un
 flux și îmi veneau tot felul de idei
 și mi-am făcut o strategie pentru următoarele 6-8 luni și
 mi-am cumpărat niște...
 adică vreau să vin peste cu un anumit produs care nu are
 legătură cu dulciurile.
 Deja vorbesc de scalare?
 Deja vorbesc de o alta linie.
 Si mi-am comandat, si vreau sa dau camostra dintr-un anumit
 produs pe care eu l-am inventat.
 Adica e brand proprie si nu il mai gasit.
 Patenteaza.
 Si la borcan si mi-am facut si comanda de borcane cu toate
 ca produsul acela il pot face undeva in vara.
 Dar eu ca sa fiu sigura...
 Pregatesti de acum?
 Exact.
 Sunt trept pe Domnul Ial. Foarte bine.
 Habar n-am ce fac, fac ce simt, nu știu să-i dau un nume.
 Și cum te simți făcând asta?
 Am niște emoții. Se vede că sunt în starea asta.
 Se vede că ești vie, Laura. E foarte bine.
 Sunt mai vie decât în ultimii ani.
 Treaba e că am mâinile arse, am unghiile rupte,
 n-am dormit de câteva ore bune, de câteva zile bune,
 dar am o liniște și o umplinire sufretească.
 Mm-hmm, bravă!
 Aplauze
 Meriți!
 Bravo!
 Aaaa!
 Asta e tichete!
 Ce frumos! Bravo! Sunt mult!
 Bravă!
 Ce drăguț! Bravă!
 Mulțumesc!
 Și știu, am auzit de talentul tău,
 pentru că m-am întrebat și pe mine colegii,
 bă, uite, vrea Laura să vină să facă asta.
 Și am spus că din partea mea totul e în regulă,
 din partea mea, provocarea la mine și vă zic ție ca să știi
,
 și o zic de față cu toți pentru toți cei care poate i-aștia
 informația asta.
 Am vrut cineva să facă ceva de genul ăsta în generațile an
terioare,
 similar, nu ca tine, unic în mod evident, doar ceva diferit
.
 Și am fost atenționat de locația unde eram,
 că eu ca organizator trebuie să-mi asublu responsabilitatea
 pentru produsul respectiv,
 în cazul în care orice persoană, orice fel de disconforuță,
 sub orice formă,
 se întoarce în potriva mea ca organizator nu a săli,
 dacă eu nu aduc un certificat de... nu știu cum să-l numeș
te.
 De calitate, I don't know.
 Și m-a închis legal, adică eu din partea mea, vă dați seama
 cu toată susținerea,
 și m-am închis. Și am zis, ok, și dacă mă interesează pe
 mine, nu fac asta?
 E pasibil inclusiv de merge până la dosar penal
 sau închidere activității legat de ceva ce nu are legătură
 cu mine.
 Are sen. Și atunci mi s-a sugerat în cască să nu mă asumi o
 riscă asta,
 cu toată iubirea și încurajarea pe care vreau să o ofer.
 N-am putut eu să te sprijin, să-ți permit să...
 Dar nu, și încurajarea mea este dacă tu simți atât de mult
 entuziasm în direcția asta, să o faci legal.
 Să o faci pe firmă, pe aviz veterinar sau nu știu cum se
 numește.
 Pentru că văd entuziasmul din ochi tăi și mă bucură foarte,
 foarte mult.
 Eu sunt foarte mândru de mine că, deși sunt foarte critică,
 eu sunt foarte critică cu mine,
 mă învățez foarte tare când nu tai eu.
 De asta nici nu voiam să o fac. La început mi se părea o
 responsabilitate foarte mare.
 Nu ca munca, ca...
 Efort.
 Efort.
 Nu-mi place sa nu iasa prajitura taiata fix la linie acee
asi dimensiune...
 Discutam cu un amic, acum au zis sau doua, doar daca suna,
 da?
 N-am acordului sa-i zic numele.
 E în sală și-i un prieten bun, dar nu am acordat să-i zic
 numele.
 Dar prin el, nici eu nu știam, am aflat de la... indirect.
 Am aflat de la un psihiatru foarte bun, specializat pe adic
ții.
 Nu-l cunosc personal, deci e povestea lui.
 Eu spun că e la a doua mână cum ar veni.
 Că există ceea ce se numește din nou, nu este în DSME
 diagnostic,
 dar este, interesant, unghiul, adicție de succes.
 care presupune că nu accepti nimic mai puțin decât perfecți
unea și aia constantă.
 Și dacă e mai puțin decât perfect, automat e rău.
 Deci dacă e minus 10, nu e 10, deci ești greșit tu.
 Ceea ce, atenție, epuizează.
 Epuizează și duce la burnout. De ce spun povestea asta, că
 m-am regăsit și eu?
 Și dădeam exemplu prietenul meu, eu am devenit conștient de
 asta undeva cu 2 ani în urmă,
 datorită contextului în care sunt eu, nu că sunt eu mai
 inteligent sau mai șmecher.
 Doar pentru că m-am lovit de asta cum 2 ani un pic înaintea
 lui,
 i-am spus cum am început să exercez o imperfecțiunea ca fi
ind acceptabilă.
 Contextual, evident, că dacă nu mă refer la sala de operaț
ia unui chirurg,
 acolo nu e ok să fii las că merge așa.
 Acolo aș vrea să fiu sprindinit de un medichiruri care e at
ent la detalii, dar e o extremă.
 Și, spuneam dacă se potrivește, eu am început să exercez în
 perfecțiunea ca fiind good enough,
 scriind mesaje, nu știu dacă ați pățit, să scrieți mesaje
 pe Facebook sau pe WhatsApp și să o ia autocorectoarea.
 Care e tendința? Redicați-vă una dacă vă regățiți.
 Tendința majorităției e să își targă tot cuvântul ca să înd
repte eroarea, în loc să îndrepte doar eroarea.
 sau totălă propoziția.
 Deci dacă scrieam o propoziție și greșeam primul cuvânt,
 apucat să-mi scriem încă 5-6 corecte,
 ștergeam tot. Vă regăsiți sau nu?
 Bă, e puizant!
 Adică e un loc să mă duc pe cuvântul pe care l-am greșit
 sau să-l las așa, curcum, să înțelege.
 Cum? Da.
 Ștergeam tot.
 Și am început să exercez inclusiv pe Facebook,
 adică cu brandul personal.
 Să răspund la mesaje, nu mai zic în mesaje private,
 să observ imperfecțiunea,
 să îmi observ tendința de a
 șterge tot casă în lături imperfecțiunea
 și să decid conștient
 și a asumat ca exercițiul, nu ca mod de viață,
 s-o las așa.
 Asta o fac în...
 Mi-a scăzut presiunea.
 Am scăzut, am zis, bă, e good enough?
 Înțelegi eu mult ce am vrut să spun, dacă mă uit la cuvânt?
 Da.
 Sunt este care arată că creerul nostru
 Științific.
 Înțelege cuvintele, chiar și atunci când prima litără și a
 doua bat,
 dar restul sunt schimbate cumva sau sunt 3 litere corecte,
 creierul vede tiparul.
 Nu vede cuvântul cu litără cu litără,
 creierul vede tiparul și înțelege ce vrei să spui.
 Și atunci când am obrevelația asta, sustință și de științe,
 am zis, a, deci eu pot să ajung la rezultate similare
 fără să am consumul de calitate înaltă, permanentă, atenție
, că unuilor, contextual,
 din nou am spus, e logic să fie cât putem de bine.
 Și mi-a scăzut...
 În acest dur îmi bine, mi-a revenit somnul, odihnitor
 profund,
 am înțeles că da, e ok să dau și rateuri, greșesc,
 unui ori spun prostii.
 Eeeh...
 Și mi-a scăzut foarte mult anxietatea. Și din nou mi-a dus
 aminte
 tovarjul ăsta la meu, mai ales prin perspectiva unui psih
iatru care este specializat pe adicții,
 cu acest cuvânt, adicție de succes, mi-a făcut reset.
 Ești nebun? Are sens.
 Pentru că burnout-ul
 Este o consecință a multor atitudini, dar în special a ac
estei atitudini de standard foarte înalt adicție de succes.
 Am lăsat asta aici, poate te ajută.
 Ajută foarte mult, mulțumesc.
 Exercezi imperfecțiunea, când este vorba de mine, de ținuta
 mea,
 mai plec nepieptănată, mai plec cu un vârf cu capul,
 mai un vârf cu unghiile rupte, adică nu am nicio proiect,
 pentru că nu mai am nimic de demonstrat nimănui.
 E excelentă atitudina.
 Eu știu cum sunt.
 Nu și în ceea ce privește produsele...
 Înțeleg asta.
 ... calitatea, garantesc pentru.
 Doar că am venit, au fost dintre toate produsele pe care le
-am făcut,
 două la care nu am fost de nota 10 eu, vizual.
 Dar am fost de cât? Că scurios.
 De nou.
 Tu știu?
 Și stăteam aici pe scaun și mă certam,
 pentru că nu am pus fundiță la pungulița pe care ți-am dat-
o și am zbăi, ok, zi, țip, șa, șa.
 Ia-un apoi, dă că am băt.
 Deci stăteam și am început să-mi spun, bă, e ok să fiu și a
șa, da, adică...
 Pana mea!
 Bravo, bravo, bravo, bravo, bravo, bravo, bravo, bravo!
 Mulțumesc, vă mulțumesc!
 Bravo!
 E ok să se zizeze atenție ce ai fi putut să faci diferit,
 dar cu vocea de genul și cu dialogul și cu direcția,
 huu, uite ce o să fiu atentă să fac data viitoare.
 Nu uite cât de greșit am făcut acum. Are sens unghiul difer
it?
 Ce uite ce o să fac data viitoare diferit și o iau ca un
 mental note.
 Da.
 Și aia nu mai vine cu presiune.
 Vine cu...
 Ar fi bine data viitoare să o punem.
 Sau, îți readuc aminte,
 imperfecțiunile noastre ne fac unici.
 Pe fiecare dintre noi.
 Și sunt oameni care, cel puțin în era actuală, a perfecțiun
ii fizice,
 ne condiționează foarte mult și sistemul, și eu înțeleg
 asta, adică nu e o vină acolo,
 dar s-a născut standardul ăsta al perfecțiunii fizice, în
 specie ala femei,
 din punctul meu de vedere, complet nenatural, din multe ung
hiuri,
 și readuc aminte că există și-au existat în istorie femei
 și bărbați, vorbesc de ambele genuri,
 care fix datorită imperfecțiunile lor fizice
 au ajuns să fie iubiți, apreciați sau unici
 în ochii de la răit până la strângăreată până la un mod...
 Da sau nu? Adică sunt chestii unice
 care privite anatomic mulțumesc că sunt imperfecțiuni,
 dar dacă le iei la nivel de personalitate, te zici
 bă, dar fix asta îl face?
 Fix asta îmi place, răitul, vocea răgușită.
 Ajun...
 Și atunci, când am înțeles asta, am zis ok.
 Mi-am schimbat dialogul apropo de recadrare
 de la practicii ștriere, de la măduri de la practicii ștri
ere,
 când găsești ceva imperfect la mine, cum să zic eu,
 intens, nu de asta de că n-am pus fundiță, da?
 Mă întrebă, dar nu cumva asta ar putea să facă parte fix
 din ceea ce mă face pe mine
 cine sunt eu în ochii al toatea?
 Și atunci mă calmez.
 Că am strângărează.
 Știți ce zic?
 Adică fizicul, din ulte unghiul de vedere.
 Și atunci recadrez imperfecțiunea, asta în ce să spun.
 E ok să vrei un standard în altă calitate.
 Fii atentă la standardul de perfecțiune.
 Mulțumesc. Vreau să vă mulțumesc că ați reușit să vă faci
 să văd...
 Adică mie mi se părea că e ceva natural ceea ce fac eu, că
 face toată lumea, e ceva normal și voi ați reușit să văd că
 nu e așa și că eu sunt deosebită.
 Da.
 Și vreau să-i mulțumesc lui.
 pentru că am muncit copilul ăsta.
 Și vreau să-ți spun că de nuciile le-am,
 nu m-am atins decât să le împachetez,
 n-am făcut absolut nimic, el a făcut tot,
 de la zero până la ambalat.
 Îl pui păștatul de plată,
 păi ce facem aici?
 Bravo!
 Mulțumesc!
 Bravo și ție și bravo și lui Istin, bravo, bravo!
 Damirel, tă rog,
 stai să vină microfonul
 În stângată.
 Apropo de discuția cu perfecțiunea, vreau să vă amintesc,
 și din ceea ce am citit eu despre subiecare, nu știu ce m-a
 marcat,
 moartea Mădălinei Manole.
 Deci Mădălinei Manole, nu știu dacă aș citit atunci ce s-a
 întâmplat cu ea.
 S-a sinucit sau se zice că s-a sinucit?
 S-a sinucit, dar din ce cauza?
 Aia nu neapărat.
 Păi că era extrem de perfecționistă.
 A, mi-a aduc aminte ceva.
 Am făcut-o într-un moment pe scenă și nu ar fi făcut nimic
 până nu se asigura că totul, absolut totul, este perfect
 din filmul ei.
 Nu legat neapărat de ea. Ba, știi de-a legat de ea, tănută
 vestimentară, aspect feminin, cum se arate și nu știu ce și
 cum cântă.
 Dincolo de asta. Tot ce se întâmplă a juruit trebuie să fie
 perfect.
 Și apoi și adicția de succes. Amândoi era acolo.
 Că ea a picat într-un moment că nu mai era așa de căutată
 și apăruseră altele alternative pe viața.
 Eu am admirat-o foarte mult.
 Și acum, apropo din imperfecțiune,
 ascultați-vă în Lădie de Mădăline Madone,
 vocea ei, așa a rămas înregistrată de-a lungul istoriei,
 nu e o voce curată,
 e o voce ușor răgușită, anatomic imperfectă.
 Are sens?
 Dar fix această ușoară nuanță de răgușeală,
 i-a făcut vocea unică și admirată.
 În afara de asta,
 de asta cu perfecțiunea, că aș dori să fie perfectă,
 am înțeles că făcuse și un fel de sindrom al urățeniei
 imaginare.
 Deci ea oricât s-ar fi uitat în o glindă, se vedea din ce
 în ce mai urâtă.
 Și există așa ceva.
 Da, da, da.
 Cărți de semeuri.
 Râni, din nou. Râni.
 Nu cred în oameni bolnavi, cred în oameni răniți.
 Și indiferent de talentul nostru, și indiferent de potenț
ialul nostru,
 și indiferent de rezultatele noastre anterioare fix, aici e
 flapant,
 sistemul nostru nervos, de care sunt de ce în ce mai fascin
at în ultimea ani,
 împreună cu subconștientul, deci sunt cele două elemente de
 care eu sunt fascinat
 în a produce schimbare, sistemul nervos anatomic și subconș
tientul psihologic,
 nu-și facă update.
 Indiferent de rezultatele pe care le ai până acum, indifer
ent de feedback-urile pe care le-ai primești,
 Indiferent de ce știi logic și cognitiv că tu poți să faci,
 sistemul tău nervos și sistemul subconștient nu-și fac
 update la standardul cu care te compară.
 Până nu, din nou, treci prin niște experiențe, prin niște
 procese terapeutice, dacă e nevoie, prin niște...
 Și asta înseamnă efort conștient. Nu muncă, că sună ca și
 cum ai job.
 Efort conștient și un pic mai multe blândețe față de noi în
șine.
 Pentru că acest update mă refer emoțional, nu are legătură
 cu inteligența,
 nu are legătură cu talentul, nu are legătură cu vârsta,
 nu are legătură decât cu efortul, între ghilemene și acolo,
 dar este un efort,
 conștient pe care sunt dispus să-l fac ca să-mi fac acest
 update,
 iar acest update se va traduce în revelații și schimbări pe
 care le fac în viață imediat,
 pe care le fac în viața mea, care vor duce la creșterea cal
itativă a vieții.
 Dacă ați zis de câte ori am auzit povestea Laurei, în alte
 cuvinte la alte persoane,
 după un update de convingere, sau după un update de emoție,
 sau după o închidere de proces de doliu față de o persoană
 cu care am fost în cuplu,
 sau față de cineva care a plecat, sau față de o pierdere pe
 care am avut-o,
 în urma unor astfel de update-uri, de închidere, de bucle
 emoționale,
 apare un comportament diferit.
 Și pare că puteai să-l faci oricând, că totu-i ești.
 Ești aceeași persoană, anatomic.
 Dar n-ai fi putut să-l faci oricând,
 pentru că sistemul tău nervos nu a avut această conexiune,
 această sinapsă,
 iar subconscientul tău n-a avut acest program care să-ți
 permită ție.
 De asta, în fața succesului de foarte multuri, mulți oameni
 le shină.
 Neașteptat.
 Ii zice, cum dracu' sa lesini sau sa ai atac de panica de
 la succes?
 Stiti copiii aia care atunci cand...
 Sau un, hai sa nu zic de copilasi, animalutele noastre.
 Catelusii care cand te vad pe tine dupa ceva timp, nu in f
iecare zi, dupa o zi doua.
 Ba, aproape ca lesina efectiv sau intra in...
 Da, si ii zice ca, ba, de la... e debine!
 Ii zice, da, dar sistemul nervos nu poate sa duca.
 Ajung? Sau copiii ca... nu poti sa duci!
 De asta zic aceste update-uri făcute conștient și intențion
ate, asumate pe termen lung,
 evident nu săptămânal, nu lunar, ci ca direcție, sunt cele
 care ne cresc pe noi și care înseamnă din punctul meu de
 vedere de zălătări personală.
 Nu doar cărți citite sau abilități de comunicare, evident
 că sunt foarte importante.
 Aceste update-uri ale sistemului nervos și ale subconscient
ului care se întâmplă doar în contexte de genul ăsta, de
 grup de suport.
 Eu nu îi zic curs, că ăsta n-a fost curs, nici practic, nic
i experiență. Așa îmi place mie să o construiesc.
 Dacă era curs aveam slider-uri și, notați, toată ziua era
 curs.
 Dar îmi place să-l construie și știu de ce fac asta, pentru
 că experiența e cea care schimbă și resettează sau îmbăgățe
ște sistemul nervos, nu slider-urile sau cărțile.
 mai desa acum ne era GPT, poți să afli ce vrei tu fără să
 mai calci într-o sala de corse.
 Experiența e ceea care ne îmbogățește sistemul nervos și se
 întâmplă doar într-un conjuntură de grup de suport
 sau de terapie 1x1, ideal combinația personal, combinație
 între cele două, grupul de suport,
 ce am eu cu băieții de la Mankind și alte medii, dar ala în
 special, și terapia 1x1,
 unul la unul, in care eu, ca disclaimer, vă reeducam,
 intre mă duc de un an și ceva din nou, în al mea,
 procesul meu, personal, terapeut, e fără nici o legătură cu
 cursul.
 Vă zic asta ca să conștientizez că nu cunosc, eu cel puțin,
 altă cale.
 Da, există varianta, este și asta, funcționează,
 transpersonală, a meditației transcendentale,
 care într-adevăr așa este, trebuie să vă confin că am prim
it întrebarea asta la un moment dat,
 în momentul în care ajunge într-o stare de meditație reală,
 deci nu de Facebook sau de YouTube, meditații ghidate,
 aia e transă, ne-am împăcat cu asta, sper.
 Meditație reală sub conștientul nostru se curăță.
 Este o altă metodă care funcționează excelent.
 Doar că noi nu trăim în societatea care să ne învețe
 sau care să ne dea contextul sau timpul
 să stăm în stări de meditație profundă,
 aș face orice ca să ajungem acolo.
 Adică eu recomand meditația, eu nu sumeam procesele mele,
 nu reușesc mereu să mă țin.
 Dar meditația este o altă abordare transpersonală
 care curăță subconștient și resettează sistemul nervos.
 Și ironică este că nu trebuie să stai 6 ore pe zi în Lotus.
 Un minut pe zi la început,
 un fucking minut.
 Niu e noi in secred.
 De doar stat, in orice pozitie ideal in fata, in spatele
 drept, sa-ti observi respirația, indiferent de fluviul
 mental pe care il ai, doar sa-ti observi respirația,
 un minut pe zi, dupa 5 zile, nici dupa 5, mai putin, dar zi
 dupa 5, ti se schimba somnu.
 Si tu zici, ba, ce dracu fac diferit? Nimic, creierul tau.
 Multumesc.
 Fara niciun fel de intenție. Meditația fara intenție sau f
ara așteptări,
 te va lua prin sorpindere raportat la...
 Doar...
 Doar s-o faci? Ca de ce?
 Ca vrei tu sa-ti iei tu,
 sa-ti scoti din priza un pic,
 vii fi socat de...
 De efecte.
 Nu mai zic sa creesti in timp,
 la 2 minute pe zi,
 la 3 minute pe zi,
 dupa 3 saptamani, da?
 Deci, psst, incet.
 Pana la am ajuns, la un moment dat, la jumada de ora, ora
 pe zi,
 si ti se schimba complet sistemul nervos.
 Are alt gust mancarea.
 Acum se înțelege, da? Începe să facă sens.
 Nu glumesc, fără niciun fel de glumă. Deci, este o altă
 abordare.
 Indiferent ce cal alege, această recalibrare a sistemului t
ău, Nerevos,
 și îmbogățire și re-scriere a unor tipare sub conștientul t
ău,
 este o călătorie continuă.
 Indiferent unde alegi s-o faci.
 Ca alegi sa ramai in comunitati de genul asta, ca alegi sa
 le duci in alta.
 E perfecta regula.
 Pentru ca din nou va rea aduc aminte pentru mine rezultatul
 cel care conteaza,
 nu bagheta, nu degetul care arata catre luna.
 Rezultatul.
 Alina, vrei sa spui ceva sau sa ne intrebi ceva?
 Te rog, hai ca mai avem putin mai minute.
 Ce geaca faina.
 Multumesc.
 Am apropo de prăjituri, tăieturi imperfecte și update-uri.
 De aproximativ o lună am început să lucrez la birou, să mer
g fizic la birou,
 într-un rol de office assistant, recepționist.
 Am făcut o lună de zile pe 23 martie
 și am zis, hai să marchez momentul să le duc prăjituri.
 Am rugat-o pe soacra mea să facă o prăjitură albă ca zăpada
.
 Nu a tăiat-o, deși mă gândisem să-i zic să o taie, că eu
 sigur o fac varză.
 Adică nu reușesc acele triunghiuri să le tai perfect și sig
ur vă răjit.
 Câte talente să și am.
 Și până la urmă am uitat să-i spun, am ajuns acasă, hai să
 tai prăjitura pentru la doua zi.
 A ieșit... varză.
 Adică un triunc era atât, după aceea le-am tăiat în jumăt
ate, cred că la un moment...
 Femeile își dimensiunile, vedeți?
 Bărbați, de ce nu bine să ai încredere în aprecierile de...
 ...
 Era acolo, îmi pare rău.
 N-am putut...
 Una era așa, una...
 Da, adică...
 Prăjiturile...
 Ce vorbim?
 Ok.
 Si zic, ok, le las asa, asa ma duc cu ele, asta este
 important, este...
 Corect, gustul.
 Gustul si intenția este de, acum avand NLP-ul, zic, intenț
ia este de a crea ancoră pe partea aceasta
 si m-am gândit, zi-mă, cine sărbătorește ca a făcut o lună
 la munca?
 Adică hai să zici, ce, un an?
 Da, corect.
 Sărbătorește, Marchel, dar cine face? Nimeni, uite, fac eu.
 Bravo.
 Și chiar au apreciat foarte tare, au fost foarte uimiți.
 Colegii din departamentul DHR au zis măi, dacă pentru tine
 ai ales să marchizi punctul ăsta,
 uite, venim și noi și mi-au oferit un buchet de flori.
 Ce frumos!
 Da, a fost foarte, foarte ok.
 Ia și tu o ancură.
 Da, exact, ia și tu o ancură.
 Și apoi să te am și mă gândeam chiar ieri,
 că tu ne-ai sugărat la un moment dat, cred că acum, două
 moduli, când am văzut ultima dată, să ne uităm.
 La ultimul sigur nu aveam cum.
 Da, la ultimul nu aveai cum.
 Să ne uităm la videoul din...
 de când am început Practitioner,
 când ne-ai spus tu, nu o să facem un video,
 o să punem acolo și așa.
 Și m-am uitat la video acela.
 Cum spuneam eu, că îmi doresc să am mai multă încredere în
 mine,
 că îmi doresc să comunic mai mult cu oamenii,
 să pot să mă conectez cu ei la mod real și de ascultare,
 trec așa cuvintele pe lângă mine.
 Am avut contexte până acum o lună în care să le pun destul
 de mult în aplicare,
 însă de o lună de zile, pentru că este o comunitate mai
 mare evident la locul de muncă,
 am realizat schimbările enorme în fiecare secundă și în fie
care interacțiune pe care am avut-o.
 Chiar și într-o interacțiune sau o situație mai puțin plă
cută,
 chiar cu persoana care m-a recomandat, cu care avusesem în
ainte o conexiune printr-un workshop pe care eu il organizas
em pe partea asta de fitness.
 Și acum, în situația aceasta, și chiar vreau să povestesc
 puțin de ea și apropo de persoana, comportamentul nu este
 identitatea.
 A fost răcit cel mic, am anunțat destul de repede că nu aj
ung la mâncă,
 pe ea am anunțat-o că ea este și șefa mea directă,
 și am spus că nu ajung la mâncă.
 Eu sunt angajată la această firmă printr-o firmă colaboraț
ioare.
 După care, la ora, eu am anunțat-o la 5, și la ora 9 primes
c telefon că zice,
 am auzit că nu te-ai prezentat la mâncă.
 Zic, da. Zice, și n-ai anunțat pe nimeni?
 Zic, ba da, chiar pe șefa mea.
 Că ne-a sunat că nu te-ai prezentat.
 Și am rămas așa, cum? Păi, i-am dat mesaj.
 Zic, ok, hai că o rezolvăm.
 În altă data aș fi dezvoltat foarte mult subiectul și mai a
ș fi supărat și ok.
 Te-ai concentrat pe cum să faci o rezolvă, nu pe de-așa.
 Exact, pe soluție.
 Bravo!
 Am rezolvat situația respectivă cu ceea de la firmă care mă
 angajă.
 În trecut, probabil că ori aș fi intrat în conflicuri cu șe
fa mea, ori m-aș fi făcut mică și aș fi început să mă just
ific.
 Și diverse lucruri.
 Și ți-ai fi scuze pentru ceva ce n-ai făcut tu greșit.
 Exact. Însă de data asta am zis, ok, este comportamentul ei
.
 Ce am comunicat și am spus că îmi doresc ca pe viitor să
 avem mai multă claritate privind aspectul ăsta.
 Chiar am mers că i-am spunea în continuare că dacă tu ții
 liber, eu nu o să te înlocuie și nici nu semnez cererile
 care i-a trebuit să facă legal asta prin fiind șefa mea
 directă.
 Și am zis, ok, dacă noi nu putem să stabilim asta, hai să
 mergem mai departe la directoria DHR,
 prin care să vedem ce soluții găsim, astfel încât pe viitor
 să fie eficient și pentru mine și pentru tine și să fie tot
ul clar.
 În trecut, cât merg și fac umparații cu mine, când lucram
 în corporații acum mulți ani și m-aș fi făcut foarte mică
 și nu aș fi știu ce să fac,
 probabil aș fi și plâns, adică aveam tendința asta, și am z
is, ok, a fost un context de așa natură încât am făcut și eu
,
 și directora și colega mea care mi-a stăit și șefă, și a z
is, uite, dacă tot suntem aici, aș vrea să expun și eu situa
ția asta, cum putem să o rezolvăm pe viitor.
 Am rămas foarte surprinsă de mine și îmi dau seama de fapt
ul că nu mai sunt pe pilot automat, exact ce spui și tu.
 Este 100% real. Ești de pe pilot automat oricât ai vrea tu
 să mai rămâi. Bine, sunt contexturi în care...
 Pilot automat e bun în contextul.
 Da, exact. Însă nu ai cum, făcând cursul acesta, făcând
 practitioner, făcând master, nu ai cum să rămâi în același
 loc și să zici, boi, n-am știut.
 Nu știu. Sunt contexturi pe care tu evident vrei să aduci î
mpunătățiri.
 Nu ai cum să nu aduci făcând asta.
 Mersi.
 Și eu îți mulțumesc.
 Și îți mulțumesc și pentru decizia ta de acum șapte ani, de
 aici.
 Și mulțumesc și echipe pentru că ne susține și...
 Da, este un mediu foarte bun de creștere.
 Să rămânăți. Mulțumesc unul și unul.
 Mersi mult de pe tine.
 Și bravo ție că tu ai făcut Practitioner-ul, dacă țină m
inte, în 2024, cu celebra grupă de 257, ați făzut voi?
 Grupa lor au fost 257, la evan sală, cu Elena, cu Ștefan,
 cu Gabi, dar...
 Și ai venit la Master în 2025 și acum și în 2026, apropo de
 asumare. Bravo!
 Majoritatea celor care opresc calatoria din orice motiv
 perfect de-nțeles la practitioner,
 nu mai vin ulterior la master, că se întâmplă viața.
 Și e normal, și e natural, și e ok.
 Mai sunt, da Bogdan, scuze-mă, iartă-mă.
 Bogdan e 2023, a vrut să zică, știi, gen, he-he-he, zici și
 de astea l-altii, mai vechi.
 Da, Bogdan e 2023.
 Și mă bucur, doar că tiparul, vorbesc strict de tipar,
 este atunci când călătoria se oprește la practiștea, din
 motive perfecte, înțeles, întâmplă viața.
 Și nu mai apare reîntoarcerea, în ciuda beneficilor sau rez
ultatulor pe care le poate obține cineva.
 De-aia bravo, am vrut să știi că ești în afara tiparului și
 sunteti în afara tiparului, și din punctul ăsta de vedere.
 Pentru că e un feedback pe care l-am observat de-a lungul
 timpului.
 oamenii care cumva, mai ales inclusiv, te va zic la nivel 5
, la modul 8, inclusiv dupa master,
 daca in orice fel de motiv nu se continua in calatoria si
 nu ma refer la ramane la master,
 sa faci master de 17 ori, ci conexiunea cu comunitatea, sa
 mai fie, iesiri, sa mai vii la un invitat,
 sa mai vii la un modu, stii? Uneori, nu totdeauna, energia
 scade, se deconecteaza, scade si
 sunt oameni care îmi spun după un an sau doi,
 ba, mi-e doar de vibe-ul din trip.
 Dar zic, tu știi unde suntem, adică nu e ca și cum...
 Mediu, v-am spus asta cred că și în alte contexte,
 și îmi chidem și mergem în pauză,
 imediat, mediu bate intenția.
 În ciuda intențiile pe care noi avem de rezultate personală
,
 rezultate pe care știm că le putem obține,
 mediul în care trăim în majoritatea timpului,
 în ciuda unor astfel de medii la care poate am avut acces
 în trecut,
 și care știm unde sunt, putem să ne întoarcem.
 Dar nu ne ducem din orice fel de motiv.
 Lasă locă unor alte, altori medii,
 care nu sunt neapărat cele mai propice intenții lor pe care
 vrem noi să le materializăm.
 Și eu am pățit. Eu am făcut practicile în 2013, cred,
 sau 2012, nu mai știu. Irrelevant.
 și mă simțeam foarte mișto în modulele de curs.
 Dacă nu ajungeam în stigetul marmației domenica seara și mă
 trezeam luni în stigetul marmației în jobul meu cu chipiu
 și cu pistolul,
 eram depresie instant.
 Și eram aceeași persoană.
 Mediu era cel care mă scurt circuita înciuda tuturor inten
țiilor mele.
 De aia zic, mediu bate intenții atunci când ceva în viața
 ta nu funcționează înciuda ce știi că poți sau ai dovedit
 că poți deja,
 că și aici e alt paradox.
 ai dovedit că poți, și că ai resurse,
 și la un moment dat apare, bă, dar de ce nu mai merge?
 Uite-te la mediu.
 E posibil, fără să știi, fără să vrei, fără să ai vreo vină
.
 Mediul, lucru, cuplu, social, prieten, inclusiv uneori oras
,
 la mine a fost așa,
 să nu bată cu intențiile pe care tu le ai,
 cu potențialul, deciziile sărăzutatele pe care ai văzut că
 poți să le obții.
 Și atunci, eu când am schimbat mediu, s-a dus complet, rach
etă.
 Înciuda fapt vreau că eram aceeași persoană.
 Fătăre Andrei, te rog.
 Înainte de a face două anunțuri,
 de la Laura și de Justin,
 și de modul fain în care ele relaționează acum,
 și de ceea ce vorbeai cu Răzvan,
 apropo de abilitățile pe care le-au vrut părinții noștri,
 vreau să citesc un mesaj găsit aleatoriu pe Facebook.
 Poate unii l-ați citit de la o mamă către fiul ei.
 Sunt una dintre persoanele care te-au sfătuit să stai cu m
inte pe fundicul tău, să nu-ți pierzi siguranța pe care ți-
ai câștigat-o cu foarte multă muncă.
 Nu te-am susținut nici măcar o clipă pentru realizarea vis
ului tău, în care n-am crezut nici o clipă.
 Pentru toate acestea, acum, te rog să mă ierți că n-am avut
 încredere în tine atunci când ai avut mai mare nevoie ca or
icând.
 Ba mai mult, am încercat toate posibilitățile și pe toate
 căile posibile să te opresc, să te fac să renunți.
 Iartă-mă, dragul meu, acum, după atât timp, văzând cu cât
 drag faci ceea ce vrei și unde ajuns,
 sunt fana ta, sunt mândră de tine, până la infinit.
 Și te felice din toată inima că ai avut puterea să te opui,
 tuturor celor care te sfătuiau să nu o faci.
 respect, admirație și recunoștință pe lângă infinita iubire
 ce ți-o port.
 Nu știu a cui mama este,
 însă e aici lângă noi și face o treabă grozavă fiul ei. Nu
 spun cine e.
 Da, mersi. Mersi, mersi, mersi.
 O mamă din punctul meu, din perspectiva mea, a crescut, s-a
 maturizat emoțional și mai mult, odată cu evoluția fiului.
 Mulțumesc, mulțumesc, Andrei, mersi mult de tot.
 Un anunț organizatoric, ne-ați întrebat cu taxa de timbru,
 ori achitați prin revolut, pe numărul furnizat de Simona,
 ori o să ajungă Alina undeva pe la 45 și să aveți bani fixi
, dacă plătiți, chești 80 de lei.
 Și încă un anunț, azi este ziua colegului nostru Silviu.
 La mulți ani, Silviu!
 Împrinește 28 de ani de când a devenit major, așa că ne of
eră acolo niște bomboane, suc și...
 Mulțumim, Silviu. Mersi mult la mulți ani.
 Vă pup, dragilor, ne vedem după pauză. Vă aștept!
