 Bine ați revenit!
 Modul 4, ziua 2.
 Partea 3, partea 7.
 Valentin, am dat și-o telefonul, mi-l băt și mie.
 Am încărcat? E acolo, pe masă în stânga. Lângă al doilea le
...
 Mulțumesc frumos!
 Cum vi se pare modul aia explicat până acum?
 Logică.
 Modelarea este nimic altceva decât logică.
 Da.
 Modelarea e implicită, transferă și preia și elemente ne
esențiale,
 care n-au logică, dar care noi credem că sunt esențiale.
 Asta face modelarea implicită.
 Vă dau un exemplu personal.
 În liceu aveam un prieten foarte bun care era foarte bun la
 a fi admirat de fete.
 Nu știu cum dracu' făcea.
 Nu era vreo frumusețe, nu mă înțelegeți greșit.
 Nu era vreo... bă, dar ceva din ce făcea el avea ceva.
 Atât de mult îl modelam inconscient că nu făceam, nu știam
 eu de asta atunci,
 încă ajunsă în sens să îl admiră și am început să merg cum
 merge el.
 Aveam o modă în care mergea, făcea așa ceva de genul, știi?
 Și făcea țâc sus, nu știu să-ți explic.
 Nu, era cam un pic mai mic ca mine. Eu și eu o preluasem.
 Fără să-mi dau seama.
 Băr, nu aveam, nu știam. Modul acum exemplu e real, dar înț
elegeți ideea?
 Prelom lucruri care nu sunt esențiale în obținerea rezultat
ului,
 pentru că nu știm să extragem strategia de eficiență, așa
 se numește.
 Strategia de eficiență, ce am făcut ieri.
 care să coprindă stricte elementele care sunt esențiale
 pentru obținerea rezultatului.
 Iar pentru asta, avem nevoie și este extremuș, de-aia am în
țeles-o pe ultima, că este extrem de banal de explicat,
 și de replicat, în mod evident, vom folosi un concept pe
 care l-am predat deja la practicine.
 adică îl știți deja, nu e nou, nu e...
 Piramida nivelor neurologici al Robert Dilț.
 Piramida nivelor neurologici al Udilț.
 Fără să vă uitați în caiet care e primul etaj?
 Mulțumesc.
 Al doilea.
 comportamente și mai era unul aici.
 Abilități.
 Următorul.
 Care aramă?
 Al treilea etaj.
 Deci, mediu.
 Emoții?
 Hai mă, că o fac cum vreți voi.
 Ce, Elena?
 Convingere?
 Valor?
 E misiune?
 Misiune?
 Misiune?
 Apartenenta?
 Apartenenta?
 Si aici e misiune mai sus.
 Si aici e misiune mai sus.
 Bine.
 Bine.
 Este comportament,
 abilitati, emoții. Acolo v-ati pierdut.
 Deci al doilea etaj este
 comportamente.
 Al treilea este abilitati, emoții.
 Da sau nu? Nu ziceți dacă zic eu?
 Bun.
 V-am lăsat.
 Nu am cum să mă comport într-un fel în care nu pot mai întâ
i să mă comport.
 Are sens?
 Ca să mă comport într-un fel trebuie să pot să fac asta mai
 întâi.
 Logic? Bun.
 Fiți atenți.
 Orice fel de rezultat pe care eu il obtin, orice fel de rez
ultat, are nevoie de alinierea acestei piramide.
 Și hai să-l împărân.
 Exemplul personal. În 2014 am vrut să fac cursuri de NLP și
 coaching.
 Știam să fac asta. Eram bunicel, nu eram wow, dar puteam să
 fac asta.
 În sigletul marmații. Înțelegeți unde bat?
 Nu eram în mediul potrivit să fac asta.
 Abilitățile mele erau aceleași.
 Comportamentele mele erau aceleași, în mediul nepotrivit.
 Asta raportat de obiective, vă spuneam la practicii.
 Raportat la rezultate concrete.
 Dați-mi un rezultat pe care vreau să-l aveți.
 Să scrii texte bune, de exemplu.
 Eu îl inventez acum. E ceva ce a zărat să îl trecem ca
 exemplu?
 Deci să scrii texte bune, da?
 Dacă ar fi să mă modelezi pe mine, nu avem timp să stăm să-
l luăm, trec prin exemplul personal,
 să mă modelezi pe mine, eu scriu binicel, nu rău, nu bine.
 Nu în orice mediu scriu bine.
 Da sau nu?
 Am nevoie de un mediu specific. Specificul meu este așa.
 Liniste.
 Adică n-am muzică pornită sau ceva.
 Pe canapea de cele mai multe ori, pe canapea mea în sfajir
ia mea,
 am cafea, 99% din cazuri am cafea,
 apă
 și scriu pe telefon sau pe laptop.
 Pe ce credeți că scriu-mă mai bine?
 Pe telefon.
 Să seți dați esențial?
 Scriu și pe laptop.
 Însă, mult mai bine de scriu și explic,
 când scriu pe telefon decât pe laptop, același text.
 Cum afli asta dacă mă modelez pe mine?
 Mă întreb, unde scrii de obicei?
 Sragiria mea, așa.
 Pe ce scrii de...
 E tot întrebarea de mediu.
 Pe ce scrii pe telefon sau pe laptop?
 Pe ce scriu pe telefon si pe laptop?
 Pe ce scrii mai bine este o intrebare de nuanta deja.
 Ce e nevoie sa se intample ca sa scrii pe laptop bine sau
 pe telefon?
 Este o intrebare de nuanta.
 Ce e nevoie sa se intample?
 V-am dat intrebarea asta la ce modul, vorbind despre ce mai
 stiti?
 Despre metaprogramme cand am vorbit despre criterii.
 Mai iti ies minte criterile?
 Acele condiții sau etichete sau cuvinte pe care le folosim,
 le împărtășim, le explicăm,
 prin care noi ne explicăm ce este bine, rău, corect, incore
ct, valoros, nevoastră.
 Învine vorba de mediu și modelare, criteriile unui om ca să
 obțină rezultatul sunt foarte importanti.
 Pentru că dacă tu nu știi să mă întreb de mediu, să-mi scos
, ce e important să fie în mediul ăla?
 Eu o să spun, scriu de pe laptop, scriu de pe casa la mine.
 Este esențial să fiu acasă la mine ca să scriu un text bun?
 Ce credeți?
 Nu este esențial, eu pot să scriu și din Uber.
 Dar este esențial să scriu de pe telefon ca să scriu un
 text mai bun decât de pe laptop?
 Da, dacă nu pui întrebarea, nu afli.
 Ajun la voi.
 Este esențială din niștea pentru mine, în schimb, da?
 În același timp, nu este deal-breaker.
 Adică pot să scriu îngălăgie cât timp cineva nu vorbește cu
 mine.
 Are sens?
 De ce vă zic aceste nuanțe?
 Dacă nu știi să fii atent la ce îți spun și la ce nu-ți
 spun, nu poți să modelez.
 Nu este nevoie să fie o încăutare tranzlivațională.
 Intru în trance screen.
 Cum credeți?
 Asta-i că mai e până acolo.
 Deci, e clar la mediu?
 E canapeaua mea?
 Nimeni în jurul meu, dar poate să fie dacă nu mă bag în
 seamă,
 deci nu vorbește cu mine, atunci am dat disrupt, nu pot.
 Dacă ai soții până lângă tine, nu prea.
 Textele nu ies.
 Ce, ce, ce? Mai departe.
 Telefon sau laptop, puteam să zic, fii atent, formulare de
 om care răspunde la întrebare, unde scrii cel mai bine? Ac
asă.
 Acasă unde, să spunem că ai fi dus-o? Acasă pe canapea. Ai
 fi plecat mai departe dacă nu făceai modul de modelare?
 Da, că eu ți-am spus acasă pe canapea, pare că ți-am răsp
uns la întrebare.
 În fapt, este acasă pe canapea, în liniște, fără nimeni în
 jurul meu, pe telefon.
 Ideal, cu cafea și cu apă plată.
 Imediacris. Are sens?
 De ce vă zic asta? Astea sunt criterii de evaluare a mediul
ui.
 Ce e important pentru mine să fie într-un mediu?
 Aia e una din primele întrebări pe care le pui în modelare.
 Și răspunsurile sunt criterii personale și subiective ale
 persoanei care este modelată.
 Imediacris.
 Ai nevoie de acele criterii ca după aia să le evalueze cât
 de potrivit sunt pentru tine
 să le iei și să le preiei.
 Ca altfel, fără criteriile persoanei, tu o să faci comport
amentul acasă pe canapea,
 fără să replici strategia 100% interioră.
 Ajunc?
 Și poate... da.
 Da, Cris, dacă vine fratele Matei.
 Apropo de ce-i spus, liniștea este element esențial că a pă
rut că te contrazici.
 Adică acasă, pe canapea, în liniște, mie mi-a sunat ca o
 chestie esențială.
 La mine se aplică. Chiar trebuie să fie liniște.
 Nu, este altceva esențial în strategie, o să ajung acolo.
 Da, bine, vreau să mă duc pe liniște că vreau eu să înțeleg
.
 Și pe oră mai spus, poți să fie persoane în jurul meu, dar
 să nu vorbească nimeni cu mine?
 Da, pentru mine înseamnă liniște în cap.
 Good. Poate să fie persoane în jurul tău și ele să fie red
use la silențiu?
 Nu poate.
 Sau ele poate să vorbească?
 Poate să vorbească, cât timp nu...
 Deci poate să fie zgomot? Tre' să nu fii tu implicat direct
 în?
 Corect.
 Ok.
 Și 2, uite, mă gândeam la cafea.
 Pentru mine, cafeaua de exemplu este un element esențial,
 dar ce mi se pare util aici să distingem la o chestie prec
um cafeaua,
 este de fapt pentru tine valoarea din spatele cafelei,
 că pentru mine poate e ceaiul.
 Nu, pentru mine e...
 E tot cafeaua.
 Fii atentă, bună explicația.
 Pentru mine cafeaua e ancoră.
 Sau ancoră, dar crează o valoare cumva pentru tine.
 Criteriu, nu valoare.
 Criteriu.
 Fiți atentți, diferența între criteriu și valoare.
 Criteriu este valabil contextual.
 Valoarea e valabila pe total.
 I-ți dau și mai mare exemplu.
 Loyalitatea este valoare.
 Punctualitatea este criteriu.
 E valabilă aici.
 Sau poate să nu peste în altă parte, că ești punctual sau
 nu, în vacanță.
 Nu, îi se rupe, că vila fixă, vila și 10.
 E vacanță.
 Loyalitatea e importantă și în vacanță, și în sala de curs.
 Nu știu, ajunc?
 De asta valoare și criterii nu sunt același lucruri.
 De-aia valoare e aici, criterii la fiecare.
 Înțeleg și accept că tehnic nu m-am exprimat.
 În regulă, nu te certam, eu doar voiam să explic.
 Nu, fac disclaimer.
 Ceea ce voiam eu, de fapt, să punctez,
 că cred că este important în modelare să nu iei informați
ile
 și să le înghiți ca și curcanul.
 Bravo!
 Și să vezi un pic ce reprezintă acel cuvânt, de fapt,
 pentru că toată viața...
 Excelent, punctat. Asta am zis și eu cu alte cuvinte,
 cu mult mai bun existu,
 când am vorbit despre nuanțe,
 bravul, excel în punctat,
 când vă ziceam, nu luați tot ce vă zice persoana modelată
 fără să o treceți prin criterii
 cât de important este să,
 ce e nevoie să, ca să,
 în ce ordine X în mediul respectiv.
 Și atunci ai
 doar primul nivel, deocandată,
 dar ai claritatea ce e nevoie să existe ca prim pas
 pentru ca persoana să înceapă strategia.
 Are sens?
 Vă dau un alt exemplu.
 Când scrieam aricole, nu mai scrieu, mă refer pe blog,
 acum scrieu pe Facebook, e altceva.
 Tot aricole sunt, dar nu mai sunt pentru mine, în capul meu
, diferite.
 Când scrieam aricole pe blog, acum 10 ani,
 scrieam din același loc,
 ancorat în timp,
 decis de mine, intenționat,
 pentru că eram foarte relaxat.
 Săteam închirie în Sigătul Marmațiu,
 într-un apartament cu două camere,
 renovat în 1750 înaintea erei noastre,
 dar mă simțeam fantastic în el.
 Era foarte... plăcea mie.
 În primul rând avea sobă și abia șteam să vină iarna
 ca să pot să-l bag pe sobă că îmi place focul.
 Și aveam un loc specific pe hallul, era foarte îngust,
 unde cumva simțeam că nu are nimic cum să stea lângă mine,
 că e îngust.
 Își găseam.
 Dar are sens? Era un loc specific în care scrieam.
 Ca să scriu tot în mediu, vă dau estrategia de atunci, că e
 mai relevantă, pare se, înainte să scriu tot ca mediu, mă
 uitam la un stand-up jumătate de oră.
 Deci eu începeam scrisul, procesul meu de scris, începea cu
 picioarele sus pe un scaun, laptopul pe o pernă, perna pe
 picioare,
 În dreapta mea, cafeauă, în stânga apa,
 și stand-up jumătate de oră.
 Mă uitam la nimic nou, atunci. Era un serial de comedii alu
' Teo și...
 Și eu rădeam singur în casă jumătate de oră, ca parte din
 strategia mea descrisă.
 Și sunt încă la mediu.
 Ajunc?
 Comportament.
 Încep să scriu...
 Nu, comportamentul primul care era...
 Primul era aveam o idee, plecam cu o idee,
 despre care faceam research,
 adica citeam despre ideea aia, dand-o pe Google.
 Citeam, faceam.
 Citeam pana cand,
 si aici intrăm la urmatorul nivel,
 simteam ca mie mi-este clara ideea,
 pentru ca aveam in spate, in the back of my head,
 Nevoia să nu cumva să vorbesc despre ceva ce eu nu înțeleg.
 Iar asta este ce?
 Valoare.
 Are sens?
 Deci pentru mine și acum e important că înainte să vorbesc
 sau să explic despre ceva
 e important pentru mine să o înțeleg mai întâi.
 Adică să simt certitudine emoție.
 Dacă nu simt certitudine despre subiectul despre care scriu
,
 mă simt impostor tot nivelul ăsta și mi se schimbă comport
amentul.
 Începe să facă sens.
 Deci, revenind,
 mediu,
 canapea,
 loc ancorat,
 cafea,
 comportament,
 research,
 încă nu scrieam.
 Comportament a fost stand-up
 și după aia research, încă n-am început să scriu.
 Și trecea o oră și ceva, și încă n-am început să scriu.
 Se simzați
 experiență interioră subiectivă care n-are nicio legătură
 nu ai nicio legatura cu exteriorul? La exterior zici, ba, i
-ai scris un text exceerent.
 Dar nu se vede ce treeste omul in experienta lui subiectiva
 conform strategiei lui.
 Da, Relie.
 Si ai zis ca aveai o idee in cap. Cum faci asta aia in cap?
 Aici e interesant. Ideea mea vine prin principiu de care ve
 l-am explicat la intre de pauza,
 de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de
 mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine,
 de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de
 mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine,
 de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de
 mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine,
 de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de
 mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine,
 de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de
 mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine,
 de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de mine, de
 mine, de mine,
 Nici acum.
 Ori sunt entuziasma de ce vreau sa transmit,
 ori ma inerveaza si vreau sa dau in ceva ce stiu ca nu e ad
evarat sau e manipulator, adica am un dujman.
 Nicioata n-am scris despre nimic care nu imi creaza o emot
ie.
 N-ai fi stiut asta daca nu punem intrebarea Reli.
 Are senz? Cum decidi? Intelec ca scrii, dar cum decidi des
pre ce sa scrii?
 Si ti-am raspuns, ori ma entuziasmeaza, ori ma inerveaza.
 Cum afli? Simplu, ascult.
 Uneori o sa vad un postare pe net.
 Alte ori o sa aud ceva la stiri.
 Alte ori aud o discutie intre doi oameni.
 Acum merge si pe structura mea de personalitate.
 Eu sunt justitiar ca structura de personalitate.
 Daca vad pe cineva ca vrea sau incearca sa manipuleze pe
 altcineva,
 eu intru direct in fight mode.
 Nu o sa intervin ca nu mai sunt salvator, dar o sa ma iner
vez.
 Da sau nu?
 Ghici ce devine situația aia. Articol.
 Sursă de inspirație. Are sens?
 De asta, pe strategia asta, mă entuziazmează sau mă enerve
ază, nu rămâi fără subiect.
 Are sens?
 Și atentie, nu scriu despre persoane.
 Eu scriu despre manifest... Da, ai înțeles ideea.
 Da, mă entuziazmează sau mă enervează.
 Și o documentez înainte să vorbesc, pentru că e posibil că
 aici vine altă strategie,
 deoarece pornește altă strategie,
 dacă doar mă enervează, e posibil să mă înșel eu.
 Pentru că nu știu încă suficient despre subiect.
 De-aia fac research.
 Se leagă și uite cum încă n-am început să scriu.
 Ce criterii trebuie să încălăască ideea mea?
 Din nou, emoție intensă,
 este revelator despre mine sau mi-am dat seama că e
 important în general.
 sau, deci emoții intensă, mă enervează pentru că am pățit-o
 eu, sau văd că altcineva este naiv și păcălit.
 Asta din spiritul de justițial. În același timp e nevoie să
 fie despre mulți oameni.
 Deci, dacă nu e despre mulți oameni, nu mă apuc de ea, dacă
 e doar despre mine.
 să fie despre mase de oameni util sau relevant,
 nu despre nișă de oameni.
 Ajungem.
 Dar începe să se lege?
 Nu scriu despre orice.
 Dar dacă nu pui întrebarea, tu zici, a, te-ai pus pe canap
ia și începi să scrii.
 Hai să scriu.
 Ascultăm și noi stand-up. De ce nu merge?
 Pentru că nu ajung?
 Dar Eli, tăi să vină microfonul.
 Știi că ideea ta are impact la nivel de masă de oameni?
 Nu știu.
 Ah, și te steci?
 Da, este...
 Bă, asta... am mai auzit oameni vorbind despre asta?
 Am mai auzit oameni păcăliți de asta?
 E ceva recurent?
 Prin evaluare subiectivă este asta.
 A dat la știri despre asta? Inventez acum.
 sau am auzit eu am eu ceva specific.
 Nu o să scriu niciodată despre
 diferența între ortodoxismul din Israel.
 Nu știu dacă știu, eu nu l-am aflat șocat,
 că există evrei ortodox.
 Și nu știam.
 Da? Nu știam.
 Eu niciodată nu o să scriu despre asta. De ce?
 E foarte nișat subiectul și nu mă interesează
 și nu îi impactează mase de oameni cărora eu
 vreau să mă adresez.
 Nu că nu îi impactează mase de oameni.
 Nu e despre... poate să impacteze masă de oameni, dar nu e
 ceva despre care eu vreau nici să mă educ.
 Un factor, acum când vorbesc cu voi, mai este ceva. Mă
 interesează pe mine.
 Deci nu e doar despre alții. Mă și interesează. Am și o miz
ă personală, să înțeleg, să integrez și pentru mine, să mă
 dezvolt într-un fel și pe mine.
 pentru că făcând research atunci când făceam asta, eu aveam
 și revelații.
 Ei, nu știam asta.
 Și cumva eu nu mai scrieam pentru alții.
 Ceilalți erau martu la revelațiile mele.
 Eu doar le împărtășeam.
 Dar procesul inițial pleca pentru mine.
 Că eu de fapt așa mă sfacă înrpi.
 Nu mai vorbi fără microfon.
 Nu, lasă-l, nu mai lasă-l.
 Adică, relidică mâna cu minte și tu vorbești...
 și tu vorbești... Nu vreau să mai vreau cu tine.
 Data viitoare. Revin.
 Plecam... Și acum se întâmplă la fel,
 de la ce e pentru mine important și revelator
 și s-ar putea să servească și alții oameni.
 Dar nu pleacă doar despre alții oameni.
 Nu e din salvator.
 E din despre mine, dar s-ar putea să servească și alții oam
eni.
 Are sens nuanța, apropo de criteriu.
 N-ai microfon. Bun.
 Comportamente. E clar ce faceam? Research, stand-up.
 Emotii. În ce emoții e nevoie să fiu ca să scriu? E treb
area de modelare.
 Creativitatea este o resursă, nu o stare. Starea e de flux,
 dar până intri în stare de flux?
 Nu sunteți atenți.
 Zici, zici, zici, Emilia?
 Din pozitiva si entuziasc, dar totuimti sa iti atenti.
 Ce am zis eu ca fac aici?
 Ma uit la stand-up.
 Ma uit la stand-up. Deci, ce emotii am eu?
 Jucausenie, ma.
 Sunt deja pus pe caterinca. Cum pot sa privesc din ce unghi
 sa ma rad?
 Emoția mea e de rebel. Nu știu cum să explic.
 Da, senzația mea e de umor.
 Ajunc la voi? Pentru că stand-up-ul înainte.
 Da, Emilia?
 Ce mândră ea, că n-am uitat să ridicem mâna.
 Și făcea...
 Acum n-ai cum să nu îmi dai microfonul!
 Te rog.
 Ai zis mai devreme că te uiți la stand-up, da?
 Din jucăușenie, din nu știu ce.
 Stand-upul, umorul, crează endorfine.
 Ceea ce înseamnă că tu...
 Tu mi-eșplici neuro-știinitific, ai dreptate.
 Da.
 Dar eu vorbați despre emoții, nu despre chimie.
 Da mă, și un chinestezic acolo pe pozitiv, tu ai nevoie de
 confort...
 Sigur.
 Ca să...
 Dar ai microstrategie de fără deja.
 Dar eu vorbesc despre modelare acum.
 Da, și ce fac rău?
 Niminc?
 În a-ți prelege ceea ce...
 Doar schimb subiectul.
 Și sunt și bună.
 Dar n-am zis nu.
 Doar că schimb subiectul.
 Eu vorbesc despre modelare și ea mi-a zis despre microstr
ategie.
 Nu-i greșit.
 Doar schimb subiectul.
 Atenție!
 Pe fiecare nivel, poate exista o microstrategie.
 Cum decid la ce research mă uit?
 Cum decid la ce stand-up mă uit?
 Are sens?
 Cum știu când mă opresc din văzut stand-up?
 Că poate să fie trei ore de stand-up versus 20 de minute.
 Și alea sunt microstrategii.
 Ajung?
 Astea, întrebările aici, pe fiecare nevel, sunt cum știi câ
nd.
 Tot criteriu.
 Dar e întrebarea de microstrategie.
 Ce e nevoie să se întâmple ca să fie bifată condiția asta?
 Iar la emoții v-am spus, jucăușenie, relaxare, caterincă,
 cum vreți voi să o descriți?
 Asta era și valabil și acum.
 Când scriu amuzant.
 Se schimbă strategia când scriu pe războinic sau când scriu
 pe vindecător.
 Se schimbă strategia și modelul de eficiență.
 Dar acum am pornit pălă.
 Abilități.
 Ce e nevoie ca eu să pot să fac ca să mențin strategia?
 Nu. Să scriu deocamdat.
 Să scriu pe laptop.
 Aici nuanța la abilități este să scriu fără să mă uita la
 taste.
 Sunt oameni care scriu uitându-se la taste.
 Eu dacă scriu uitându-mă la taste, mai pot să scriu texte b
une?
 Se zizați nuanța?
 Nu că ar fi ceva neregulă,
 dar dacă scriu fără să mă uit la taste, intru mai repede în
 flux.
 Are sens? Asta este ceea ce înseamnă să poț să fac ceva.
 Bun.
 Da, atunci a scris am pe laptop.
 Eu am vorbit atunci, deci am plecat cu acum fac asta,
 Și pentru că au fost ceva întrebări legate de... nu știu ce
...
 Așa m-am dus ok, hai să vă dau paia de atunci, că atunci a
 scris la lângă soobă și...
 Și acolo am rămas.
 Da, și acum, dacă ies să mă întorc la cum scru, că acum sc
ru de pe telefon, nu am nevoie, îți dai seama, nu să mai
 aplică criteriul de taste.
 Că scru de pe... Da, și atenție, la abilități, nu scru cu o
 mână, scru cu două.
 Sunt unii oameni care scru cu o mână.
 Sunt unii oameni care, eu nu știu să explic de ce și cum,
 nici acum nu mă explic, scru prin slide.
 Este ceva, nu știu ce...
 Da, e o funcție a tastaturii,
 care apăși și faci așa, nu știu ce, pe ea și apar propoziț
ii.
 Pentru mine e magie.
 Deci, mie îmi dă când văd pe cineva că face asta, îi fac aș
a.
 Așa ceva nu există. Deci, știu că am.
 Dar nu am strategia să o folosesc.
 Nu-i văd sensul, nu știu cum.
 Eu trebuie să apăsc ca bătrânii, pe fiecare faci...
 Norocul meu că sunt rapid.
 Ba da?
 Ce face?
 Sunt un finuț.
 Scrie mult pe lângă și eu.
 Aici e metaprogramul meu, atentie, aici e metaprogramul meu
 de... cum eram eu?
 De diferență sau de... din spre. Metaprogramul meu de din
 spre.
 Eu prima oară... la un nivel de comportament, atentie.
 Prima oară scrieu draftul, nu îl corectez.
 La început, eu scot ideea cât pot de mult din mine,
 într-o formă cum un vine,
 după aia intru și corectez ieșirile din afară sau... are
 sens?
 Ce face un ucometaprogram extrem dinspre?
 Se oprește din cifră în cifră și șterge cu tot...
 Ați pățit să ștergeți o propoziție pe-asta, să scrieți toat
ă propoziția
 doar pentru că un cuvânt era scris greșit?
 Cum?
 Facă uneori, dar nu mereu.
 Fac asta când scriu mesaje cuiva, când scriu texte nu fac
 asta.
 Nu știu ce să explic.
 Ajung la voi.
 Pentru mine e mai importantă exprimarea inițiala idei așa
 cum reușesc decât corectarea ei în timp ce o exprim la
 nivel de valoare.
 Mai departe.
 Convingeri. Ce nevoie să cred, sau ce cred eu în timp ce
 execut strategia?
 Ce credeți că nevoie să cred?
 Care valoare, zice Oana?
 Că e important subiectul... aici e prima convingere. Este
 subiectul de interes.
 Dacă nu cred că e de interes, nu mă apuc.
 Da, și asta, că este terapeutic pentru mine, e bună, asta a
șa este.
 Am convingerea că exprimarea în scris mie îmi face bine mie
.
 Îmi face bine. Așa este. Este o convingere aici.
 Ai putea întrebare pentru voi toți.
 Ați putea să susțineți convingerea că pentru voi este
 relevant să vă exprimați în scris o idee?
 Să simțiți? Așa prei...
 Bravo, deja ai nuanță.
 Dar dacă vrei să mă modelezi pe mine, vei lua telefonul sau
 vei întreba.
 Este esențial să scrii pe telefon sau nu?
 Ce e întrebarea asta? De nuanță, ce v-a mers mai devreme?
 Bă, începe să vă prindeți.
 Și nu e despre a fi inteligent, e despre a pune întrebări
 de preciziu.
 Că, să răspund sincer, nu e relevan să scriu pe telefon.
 Eu scriu mai bine pe telefon.
 Dar eu scriu și din Pix. Și atentie, eu scriu cu stilul 1
 cu Pix-ul.
 Și cu chatul cu ea.
 Da, și cu chatul cu ea.
 Acum câte texte văd, doamne feriște, care seamănă exact...
 Am citit tone de text de GPT, de la GPT, Claude, Gemini, le
-am citit...
 Deci, am...
 Isi fascina de AI.
 În ultimile trei lunce, puțin până la obsesie.
 Văd niște lucruri de stăminte, unde merge și ce știe să fac
ă deja.
 Dar, rând în calcul, doar scrisul
 a devenit să văd texte aproape identice, scrisă ca stil, mă
 refer, nu ca idei. Ideile pot fi originale.
 Dar formatarea lor este aproape identică la cine scrie cu
 GPT.
 Aproape identică.
 Vă dau o singură replică, după ce vă doam, o să vă sară în
 ochi.
 Nu e despre ci despre.
 Deci, când un text e scris cu AI, are foarte multe astfel
 de antagonice, să numește.
 Nu e despre, ci despre.
 Sau este acea cratimă pusă în mijlocul propoziției.
 Deci, nu underlinul, ci cratima. E o cratimă lungă.
 Nu știu cum se zice.
 Haifena. Nu știu cum se zice cumva în engleză.
 Cum?
 Nu știu. E o cratimă...
 specifică.
 Când văd, nu e despre, e despre. Și cratima, aia nici mă
 citesc textul.
 Când omău și-a dat interesul, nici măcar să-l editeze un
 pic.
 Asta nu înseamnă atenție că GPT-1-ul scrie texte bune,
 dar personal am o predirecție de a citi texte, vorbesc.
 Mai greabă că citez un text prost scris de o persoană,
 decât unul excerenț scris de un AI.
 Asta nu înseamnă că eu nu vorbesc cu AI-ul.
 Sau că nu fac...
 Eu scriu texte și cer lui AI feedback.
 Și zic aici, arată-mă unde în text am scris bine și unde te
-am pierdut,
 sau unde m-am repetat, sau unde știi, și îl folosesc ca și
 coach, nu ca și executant.
 Și atunci crește într-adevar calită că zic și spune ce ai f
ăcut tu diferit.
 Și zic nu îmi dă răspuns, zic unde simți că aici ar fi fă
cut o metaforă.
 Și zic, buf, și reschiu textul și bag o metaforă.
 Zic, acum zic din nou. Și îl folosesc din nou.
 Feedback, nu execuție.
 Dar asta ce înseamnă? Că îl folosesc pe GPT ca să...
 Îmi dea un model de eficiență.
 îl folosesc pe GPT pentru modelare,
 pentru că GPT-ul toate sunt antrenate pe modele de eficienț
ă
 ale sutele de milioane de pagini pe care le-au citit învăț
ând modelul.
 Am de sens?
 Asta nu era când am învățat pe modelare, acum e.
 Și acum eu scriu un text de pagină, de copyright,
 și îi zic, joacă rolul unui cursant care are provocarea
 asta și cu asta,
 citind pagina mea de vânzare, ce simți? Vorbește cu tine
 sau nu?
 Și el îmi vorbește din poziția perceptuală a unui rol pe
 care eu îl dau.
 Cum vi se pare asta?
 Și e...
 ...gratis.
 Dar strategia ea mea.
 Unghiul.
 Și e mult mai ușor decât când început să merg.
 Te rog, relu, încă o dată și mergem mai departe.
 Că vreau să faceți și voi asta.
 Ziceam că mă interesează. Încă n-am intrat foarte tare în E
I.
 Cuvântul ce simți este ce folosești sau așa ți-a venit acum
 să-l pui...
 Când vorbesc cu ea eu?
 Context, da.
 Îl întreb și ce simți.
 E în stare să joace rolul.
 Deși dacă îi dai foarte precis rolul, e în stare să joace
 rolul ca și cum.
 Aha.
 Pe modei vedite nu simte.
 Și cam cât e reliable simți ăsta?
 Că tu ai deja experiență.
 După aia știi ce fac?
 Îi zic ieși din rolul de cursant și intre în rolul de GPT
 și dăți feedback.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Nu, nu.
 Halucinează.
 Mai departe.
 E clar la convingere?
 Mă vă mai dau una.
 Ce scriu sau despre ce scriu e nevoie să fie relevant și
 interesant pentru alții.
 Altă convingere.
 E important să o exprim în vocea mea,
 pentru că știu că poată să fac o diferență.
 Convingere.
 Nu vreau să scriu ca alții, vreau să scriu ca mine.
 Și atunci, convingerea mea este, dacă eu descriu o idee pe
 care o au deschis și alții,
 dar o fac în vocea mea, va avea plusvaloare.
 Nu vreau să fie Tony Robbins plusvaloare.
 Vreau doar să fie pus pe gânduri plusvaloare.
 Adică doar o să... Ce a zis asta?
 Atâta, e tot ce urmăresc.
 Deci nu vreau să schimbe vieță, are sens,
 dar convingerea mea este că dacă o scriu cum îmi vine și
 cred eu pe personalitatea mea,
 va face o diferență și va aduce ceva plus valoare.
 Nu știu în ce sens.
 Da.
 Apropo de valori, ajungem acolo.
 Valoarea mea este să scriu într-un mod în care transmite că
 este neregizat.
 Cu riscurile de a fi înțeles greșit, criticat sau să gafez.
 În baza valorii mele de autenticitate, am gafat de foarte
 multe ori.
 Am învățat, a doua ori nu am mai făcut-o, am luat nuanță.
 Dar tot nu am renunțat la valoarea mea. Are senzit?
 Dar ea mea.
 Ar putea să nu funcționeze. Sunt unii oameni care țin curs
uri,
 cap coadă, ștind aproape fiecare cuvânt pe de rost,
 pe care urmează să o zică.
 Nu glumesc.
 Și funcționează pentru ei, pentru mine nu.
 Pentru că la mine autenticitatea se leagă de libertate.
 Îmi place și vreau să fiu autentic,
 pentru că dacă nu sunt autentic simt că mă constrânge
 cineva, contextul regulier, să nu fiu autentic,
 și aia mă sufocă pentru că mi-a o parte din libertate.
 Nu știu de care sunt, se leagă la rând.
 Și atunci eu fiind autentic,
 eu simt că-s liber.
 Cu riscul de a deranja, de a greși, de a gafa,
 de a învăța.
 Ajun?
 Care mai e valoarea?
 Cel căru ei scriu.
 E importantă pentru mine persoana căru ei scriu.
 Pentru care scriu. Nu scriu doar pentru mine,
 ci scriu că vreau să fie util.
 E important să fie util.
 E important ca omul să aibă un declic minim
 care să-i servească.
 Nu din salvator, ci din valoarea mea de a servi.
 Uneori acea valoare sau scop, în baza acestei valori,
 este inclusiv... vreau să-l fac să râdă.
 Nu vreau să-i luminez psihicul.
 Și asta este o valoare a arteștilor, stand-up-orilor, actor
ilor.
 Nu vor să schimbe viața.
 vor să schimbe secunda în care te-a făcut să râzi.
 Are sens? Și e minimă. Și, atentie, nu e cu atasament.
 Trebuie să fie. Ăsta e doar o intenție. E important să fac
 tot ce pot să.
 Nu e important să...
 Nu e atât de important încât dau indepresii dacă nu se înt
âmplă.
 Am articole care au avut
 câteva zeci de like-uri și share-uri atunci când s-a numă
rat asta.
 Nu știu mai ce se mai întâmplă acum.
 Și am avut în care m-am distrat scriindu-le,
 Apropo mai e o valoare, vă zic imediat.
 Și au fost articule care au avut 15-20.000 de share-uri,
 pe vremea aia în 2013, era viral.
 Și am avut mai multe, la care m-am distrat la fel de mult.
 Ceea ce o să spun este că articule scrise, indiferent de re
acțiile publicului,
 pe mine mă distra la fel.
 Care e valoarea pe care încă nu v-am zis-o?
 Nu. Important pentru mine să mă simt bine timp ce scriu.
 Eu mă distram scriend pe blogul de nom verbal
 și acum mă distrez scriend pe Facebook când am câte o post
are.
 Mă distrez eu, mă simt bine, râd uneori.
 E valoare în sensul că dacă nu se întâmplă, ceva nu e bine.
 E important pentru mine să mă distrez sau să obțin eu ceva
 pentru mine în timp ce scriu.
 Și aia da, este emoție.
 Are sens?
 Adică nu sunt altruist.
 Și eu mă distrez scriind.
 Dar o corelez și cu cel cu care m-adresez, că aia e valoare
.
 Emoții și valoare. Bă, are sens?
 Mai departe.
 Identitate.
 Eu nu scriu texte, sunt autor.
 Are sens diferenta?
 Dacă nu sunt autor și doar scriu texte,
 nu o să am o încădere să-l postez.
 Starea mea, identitatea mea în momentul ăla, psihologia mea
, este de autor.
 Poftim, creator.
 Eu vorbesc de... Încă un an mă raportez la 2013.
 Pentru mine atunci era blog.
 Eram autor de blog, nu eram influencer sau creator sau
 digital, ce-i zici acum.
 Dacă-ți scrii texte, ești aici.
 La comportamente.
 Aici sunt autor.
 E o diferență foarte mare între rezultatele oamenilor
 care se identifică cu rolul
 specific
 din momentul respectiv, versus care vorbesc doar în scriu
 texte.
 E diferență foarte mare de rezultate.
 Cineva care vrea să țină cursuri
 și ține un curs
 cu identitatea de cursant
 care exersează public speaking-ul,
 va fi diferit decât o persoană care nu a ținut curs în viaț
a lui
 sau ei,
 dar se duce ca și cum și înțelege că el în momentul ala
 contextual este trainer.
 Va fi diferență mare de atitudini și de resurse accesate
 interior.
 Așa?
 Și eu când scria, eram autor.
 Nu eram Horia din Sigetul Marmații care se uită la stand-up
 și scrie un text.
 Pentru mine, în mintea mea, în psihologeme, eram autor.
 Și eram perceput ca atare.
 Mai departe.
 Apartenențe.
 Ăsta e foarte important.
 Pentru unii nu există în strategia lor interioră, în piram
ida lor interioră.
 Apartanță înseamnă pentru cine, cuii servez prin ce fac.
 Asta e definiția din Dex.
 Nu, mișcunea este rolul meu în viață, pentru ce m-am născut
 în harta mea.
 Apartanență este cărui grup aparțin servindul.
 Poftim.
 Cum?
 O comunitate? Da.
 Nu e. În capul meu nu e.
 La mine în cap nu e comunitate.
 La mine în cap.
 De exemplu, vorbeam în pauză cu cineva despre...
 M-a întrebat un amic cu un prieten din echipă.
 Bă, dar ai acceptat să te duci în comunitatea X și Y, dacă
 te-ar evita?
 Și eu spun, s-a fost da.
 Deși eu nu sunt fan al liderului de comunitate.
 Deși poți spune, liderul de comunitate face lucruri bune și
 spune lucruri bune,
 dar un euro arde aiurea rău.
 Mă aș duce în comunitatea lui pentru comunitatea pe care o
 are, pentru că altfelul ăla iar naș ajunge altfel.
 Are sens? Pentru că apartănență.
 Știu că oamenii dintr-o comunitate care nu mi-apărțin mie
 ar putea să aibă ceva util sau valoros,
 din modul meu de a explica ceva.
 Prin urmare, mi se bifează partea asta din strategie.
 Mă aș duce.
 E ca Nicușor care s-a dus în România TV ca să răspundă la
 întrebări.
 Are sens, comparația.
 N-am treabă cu Nicușor, nu cunosc mi s-ă rupe și de el, de
 toți politicienii.
 Nu suntem la nivel în care ne-s avem oameni politici.
 Noi avem glume.
 Ori glume, ori mafioți.
 Una din două.
 Deci unii sunt glume, unii sunt mafioți.
 Dar nu avem oameni politici.
 Am avut undeva în interbelic, dar nu vreau să deschid subie
ctul ăsta.
 Dar m-aș duce
 la podcasturi sau în diverse comunități care nu sunt ghid
ate de oameni pe care eu iubesc sau îi admir,
 pentru că strategia mea de eficiență include să servezc
 nu neapărat paimei, nu știu dacă are sens, de aia nu-i des
pre comunitate.
 Deci nu neapărat, nu am nimic cu el, nu despre el vorbesc,
 nu e despre asta.
 Da, putem să zicem asta, dar este o comparație specifică pe
 care nu am făcut-o, nu am nimic cu el.
 Bine, eu am ceva cu ce zice, nu cu el, dacă e să fiu
 complet sincer.
 Dar vă dau alt exemplu. Dacă mă cheamă...
 Nu, vă dau exemplu concret. Dacă mă cheamă un lider relig
ios,
 în comunitatea pe care el o conduce,
 e o datorită valorii mele, valorilor și apartenenței mele,
 mă duc, deși nu sunt un om religios și voi respecta prin
 limba și atitud, din toate convidgile lor.
 Ar trebui să-mi știe zic?
 Adică nu mă vă duci acolo să le explic, bă, știiți ceva?
 Toate ceea ce voi credeți sunt convingeri condiționate și
 exerțate în timp de către oameni care au fost la rândul lor
 condiționate în timp de către alții care le-au rândul lor
 de 100 de mii de ani, de mii de ani, pardon,
 și nimeni nu știe nimic ci crede ce i s-a spus.
 Va pup, eu sunt Horia.
 Nu aș face asta în veci pururi.
 Ce aș respecta comunitatea convingerile valorile ei,
 dar mă ajunge să servesc prin autenticitatea mea,
 corroborat cu valorele lor, nu știu dacă...
 Da.
 Și respectând harta.
 Da, și atenția, aici mă întorc la valori.
 Valoarea mea este și va fi mult timp de acum încolo,
 pe viață, probabil.
 Unu, harta nu e teritoriu, deci e posibil eu să mă înșel,
 unde e start, apropo de... da?
 Și doi,
 Respect harta fiecărui, omii, indiferent când place de el
 sau nu.
 Eu respect harta lui.
 Și asta-i valoarea mea.
 De asta sunt eficient în ce fac, de exemplu, un scris.
 Uneori, ca dovadă acestei valori, la mine,
 când primesc, după ce scriu, un comentariu care mi-argum
entează un unghi,
 din punctul lui de vedere mă înșel și are sens acel unghi,
 eu îi zic în comentariu, îi zic, interesant, nu m-am gandit
 la asta, am răsit pentru feedback.
 Alți autori ar zice, cum trebuie acum să recunoști că te în
șeli?
 Că ești influent chiar. Nu!
 E posibil ca prin ceea ce exprim unor, datorită a autent
icității de care vorbeam mai devreme ca și valoare, să mă în
șeli.
 Sau să greșesc prin exprimare, să jignesc fără să vreau. E
 posibil?
 Da, dacă nu accept că e posibil, pentru mine strategia mea
 nu funcționează.
 Începe să facă sens.
 Reli și mergem mai departe.
 Voi nu-ți capaci de exercițiu să-ți conștienți, nu?
 Nu, puteți să încercați, dar nu-ți capaci.
 Ca să găsești o valoare comune cu cei din grupul de religio
și, să zicem.
 Da.
 Te duci în poziții perceptuale?
 Da.
 Și ce altceva? Că mi se pare că nu-i de sus.
 Și experiența mea personală, pentru că eu am fost religios.
 Și dacă e să schimbăm exemplu?
 Da, mi-e o altă gândă.
 Te duci la o corporație, unde e vai de mama lor.
 Nu, asta e o etichetă.
 E mai simplu, da.
 Am fost și eu pe acolo, da.
 Eu te cred, dar eu nu mi-as permită. Eu, tu o da. Eu nu. Eu
 nu cunosc.
 Pentru că se întâmplă să fie sisteme de valori complet
 diferite.
 Îți dau un bun întrebare. Îți dau răspunsul strategiei prin
 care eu găsesc rapid ceva prin care să mă leg și să fac rap
ort de aproape orice persoană, inclusiv sările alăturate.
 Eu glumesc și-s răutăcios, dar acum dacă lăsăm glumele, pot
 lejer găsi ceva mai mult decât unul singular, în care sunt
em foarte similare.
 Humanitatea. Unul, humanitatea. Eu admir omul din spate,
 critic rolul, comportamentul, convingerile, dar omul nu.
 De la manifestare, la... nu glumesc.
 2. Mă leg constant de premisa în fiecare moment, fac ce mai
 bună decizie care sunt în stare, dacă ești ce și ceilalți.
 Și când sunt într-un grup de oameni care nu sunt favoriții
 mei pe primul loc, îmi aduc aminte că și ei fac tot ce pot
 cu ce au.
 Are sens? Și îmi scade orice fel de grață sau superioritate
 aș putea să am. Indiferent că îți de acord cu ei sau nu.
 și ei fac tot ce pot cu tot ce au în momentul ăla.
 Și trei, dar asta e subiectiva mea,
 știu că s-ar putea să se potrivează că l-am unit, dar la
 mine e subiectivă,
 de-a lungul vieții mele am avut de învățat de la oameni cu
 care inițial n-am fost de acord
 sau pe care nu i-am halit.
 Vă ziceam ieri despre modelarea de la oameni care nu știi
...
 Bă, eu am învățat mult de-a lungul, este experiența mea,
 am învățat mult de oameni cu care inițial n-am fost de
 acord
 sau nu i-am plăcut.
 Prieteniul ce am avut din copilărie,
 la trei ani, adică nu bem bere în fiecare sămbătă.
 A fost un tip, este, un tip cu care primul nostru contact a
 fost că aproape nebateam.
 Clasa 5-ea. Primul nostru contact.
 Când ne-am întâlnit, primul lucru care l-a făcut era să ne
 l-am bătaie.
 Și a devenit prietenul în cea mai bună.
 Eu, raportund de la experiența asta care e a mea subiectivă
, las constant loc la ce e posibil să aflu diferiri
 sau să mă conectez cu o persoană pe care înaintea nu-o plac
.
 Și atunci când pun filtru ăsta
 de la vegetarian la ce vrei tu,
 grupuri, da?
 Nu o zic cu răutate.
 Pot găsi ceva cu care să pot să mă leg
 pentru că umanitate, doi,
 fac tot ce pot și ei pe harta lor,
 chiar dacă eu nu îmi sunt de acord cu ei,
 și trei, știu din experiența mea personală
 apropo de convingere, asta-s convingere, da?
 Știu din experiența mea personală că
 În trecutul meu, cu extrem de puțini excepții, am ajuns să
 mă înțeleg bine cu oameni cu care inițial îi ramă aparentă
 opoziție.
 Pentru că mă duc la modul numărul 1, Umbra.
 Corelându-le pe astea, e strategie și modele de eficiență.
 Ajun la voi.
 Cum vi se pare?
 De?
 Alambicații se pare pentru că sunt nuanțe la care nu ești
 obișnuit să te uiți,
 dar în realitate este o singură ună altă.
 Da, nu este ceva ce face oricine.
 Și este, din nou, esența este întrebarea.
 ce întrebări accept să exersez, să pun,
 ca să scot la suprafață strategiile celelalte.
 Ba mai mult. Deci, asta, unul, esența, tot modulul, esența
 e întrebarea.
 Și, doi,
 ascultarea pe structură.
 Atât. Dacă astea le reții, restul e doar exerciția.
 Când știi să pui întrebări,
 și ești conectat la a citi sau a asculta, că poți să citeș
ti o carte, pe structură,
 vei citi o carte de la oară în bafet și vei vedea, a, con
vingerie, valoare, ce interesant,
 îi, opa, emoție, citiți se vor așezi, deci cum să zic eu,
 vei pune egal între ce zice omul și ce înseamnă pentru tine
 conform conceptul de modelare.
 Doar asta e modelarea explicită.
 Vă mai zic un secret înainte să faceți voi exerciții, să vă
 convingeți că nu e așa greu.
 Când corelezi modelarea explicită cu atitudinea de model
area implicită, apar cei la bun rezultate.
 Ce a vrut să zică nebunul?
 Când corelezi abilitățile de modelarea explicită, ce v-am
 dat până acum?
 întrebări, mediu, ce e importanță, criteriu, ce e valorul
 pentru tine, ce e obligatoriu să existe casă X.
 Astea sunt întrebări pe care l-am mai făcut deja.
 Cu atitudinea de modelare implicită, bravo, și admirație mă
, bravo, Mareu.
 Dacă ești cu adevărat sincer curios și admirativ în atitud
inea ta față de persoana pe care vrei să modelezi,
 Întrebările din latura modelării explicite vor curge.
 Când tu vrei doar rezultatul și nu te interesează persoana,
 nu vei găsi, nu va curge flow-ul întrebărilor, pentru că nu
-s pasul de persoană.
 Da.
 Curiozitate sinceră și admirație. Gen, frate, ești tare.
 Mă interesează sincer să aflu cum faci.
 Dar nu îi spui.
 E despre...
 La tine, în lumea ta.
 Când în lumea ta dialogul tău interior,
 apropo de microstrategii,
 e...
 Hai, una mea, zi mai repede că am treabă.
 Dialogul tău interior.
 Hai, dreacu, cei mari ești maker.
 Ai găsit și tu o rețetă și ești mare fan dosit.
 Omul nu te aude.
 Dar atitudinea ta...
 ajung la voi.
 Și atunci,
 Combinarea abilităților și strategilor de scoaterea unei
 strategii prin modelare explicită,
 întrebări, gândiri critică, nuanțe, ascultoare pe structură
,
 toate l-ați exerzat până acum.
 N-am adus nimic nou.
 Combinate cu atitudinea de curiozitate sinceră și de admira
ție,
 va aduce cele mai bune rezultate în modelarea.
 Are sens?
 Da sau nu?
 Văd efectul de mufă.
 M-aș fiut că vă e foame.
 Dar nu plecați.
 Așa că,
 doi câte doi...
 Da, Gabriela, ia zi-mi.
 Ia, dai microfonul în fața ta, în fața ta, Andreea, fix în
 fața ta, acolo.
 Dă-i microfonul.
 Dacă ar avea cuvinte oftatul ăsta lung al tău, ce ar zice?
 Nu glumesc.
 Casă.
 M-am specializat într-o terapie fohau.
 Cum zice?
 Fohau.
 Fohau, ok.
 Cu aparat, china, medicina, in cabinet autorizata.
 Ok.
 Și o fac foarte bine.
 Ok.
 Omul se simte foarte bine.
 Ok.
 Dar mi-e rușine să iau bani.
 Ai…
 Ci merit.
 Vorbește cu Bogdan, care e fata ta acolo,
 și cu orice altă femeie s-o aborba coleg de pânzală care e
 antreprenor.
 Și o să te înveți ei cum e să iei bani cu plăcere.
 Problema este că, când aveam cu ce,
 era ok, voluntariat, bine, foarte bine se simte bine,
 dar acum nu mai am, poate nu am ce mânca acasă.
 Dar dacă tu ai ști că le faci un rău,
 simțindu-te rău că le iei bani, ai mai face?
 Problema e că mi-intinde bani.
 Nu, nu, nu mai auziți.
 Nu mai puțin. Și eu nu vreau să iau...
 Ok, reformulez. Dacă tu ai ști, începând de azi, că le faci
 un rău, gândind așa despre gestul lor de a-ți da bani,
 te ai mesiniți rău luându-le banii? Știindu-le că le faci
 un rău? Fii atentă.
 Refuzând să lași oamenii să plătească sau cerându-le să plă
tească pentru ceva, ce tu le oferi, îi faci datori.
 și vor plăti în alte moduri, nu ție Universului,
 mai mult poate decât dacă ți-ar fi dați ție bani și ar fi f
ost închisă datoria.
 Are sens?
 Cum?
 Poftim.
 Are sens, Gabriela?
 Ajunc?
 Ne, ne, ne.
 Las-o.
 A ajuns la tine.
 Le faci un rău fiindu-ți rușine să le iei banii,
 pentru că îi jingnești ca și cum baniilor sunt murdare.
 Dar de ce gândesc așa?
 Nu contează, ai fugit acum.
 Ai fugit.
 Bun.
 Am înțeles.
 Îți mulțumesc iar loc.
 Gata, lasă-o așa.
 Ce vreau să faceți acum?
 Mulțumesc.
 Găsiți cu oricinevă.
 Aș vrea să lucrați cu altcineva decât ați lucrat ieri
 și să găsiți, tot așa prin discuții inițială și raporul de
 un minut, două,
 Poate fi același lucru pe care persoana a lucrat ieri. Po
ate să fie asta.
 Doar că veți folosi acum abordarea de modelare, nu abord
area de microstrategii.
 Și vă concentrați pe ceva ce persoana face bine și voi ați
 vrea să o modelați.
 Și începeți cu întrebările. Unde ești atunci când? Mediu.
 Ce nevoie se existe lângă tine atunci când tu faci?
 Caffea, apă, ce am descris eu, da?
 De unde știi că? Întrebări de nuanțe și de criterii.
 Exact, n-aveți nimic de făcut.
 Nu trebuie să știți domeniul în care e persoana.
 Că poate inginear IT și face bine code, nu știu.
 Nu te interesează.
 Experiența ta anterioră în domeniu este irrelevantă.
 Tu trebuie doar să pui întrebări, cum fac
 să învăți de la tine ce faci tu bine, punând doar întrebări
.
 Singurul lucru pe care ai de făcut
 e să te concentrezi să urmești pașii de piramidă. Atât.
 Și dacă exersezi și curiositatea sinceră,
 Ai făcut exercițiu deja. Are sens?
 Și o să fi surprins după exercițiu.
 3, 2, 1, start!
 Muzica
 Bă, pentru o masă de oameni care erau foarte reticenti să
 începeți exerciții, nu vă mai opriți.
 Închideți ușa, nu mai iese nimeni.
 Hai că cineva să se ajungă și acasă.
 Alin!
 Vă las să vorbiți cât vreți voi la prânz, ca să mâncați și
 voi ceva.
 Dar până atunci...
 Vă las, vă promit.
 Dar lasă-mă să plec eu primul.
 Cine vrea să-mi spună primul cum a fost?
 Alin, cum a fost?
 Uite-n spatele tău microfonul, mulțumesc, Matei.
 Nu știu cum, dar inumerită.
 Băi, ești nebun. Ce vorbești?
 Ce vorbești?
 M-am potrivit foarte bine cu discuția cu Alina, pentru că
 și ea este chinestezică.
 Și ea este chinestezică ca și mine și am putut să discutăm
 foarte empat.
 Am luat din metoda ei de lucru cu clienții ei strategia cum
 să-mi servez clienții cu profesionalism
 cu...
 ... calitate.
 E ok. Plus valoare, da?
 Da.
 Și am învățat niște lucruri foarte mișto.
 În momentul în care omul vine la tine să-l fac să simtă b
ine,
 indiferent de probleme aiual, așa, nu e despre tine, e des
pre el.
 Stop.
 Unde am mai auzit noi asta?
 Nu sună cunoscut că în momentul în care un om vine la tine
 să-l faci să se simtă bine,
 cu premisa,
 Lasă pe cineva într-o stare emoțională mai bună decât era
 înainte să-l cunoști?
 La Horia.
 Nu la mine, că n-am inventat o roată.
 Dar sună cunoscut?
 Ce vă spuneam eu? Că NLPU nu inventează roata, ci sublineaz
ă ceea ce deja oameni fac bine
 și le dă o structură. Atât. Adică zice, hei, ia fă-și tu aș
a.
 Mulțumesc. Mai departe.
 Cum a fost să pui întrebări?
 Cuțin provocator, pentru că dacă lăsăm discuția doar pe
 filmul care e într-asemile,
 am înșor, doar că a trebuit să fiu un pic atent la scopul
 acestui exercițiu.
 Bravo!
 Aici a fost un pic mai provocator, că trebuia să fiu cu o
 reche la ce îmi spune și cu o reche la ce trebuie să urmăre
.
 Bravo! Asta înseamnă atenția la detalii în timp ce vorbim.
 Atenția asta la detalii are două nuanțe, aparent contradict
orii, dar ironic că se întâmplă în același timp.
 Atenție la ce zice celălalt.
 Și atentie la ce gândesc eu despre ce zice celălalt.
 Că dacă eu încep să emit etichete, nu sunt în modelare mode
.
 Dacă eu încep să zic, bun rău, asta nu, asta e greu, asta n
-are cum, asta nu,
 eu nu mai ascult ce zice omul, ci filtrez maxim ce zice om
ul.
 Maxim ce poți să spui în capătul tot când omul vorbește
 este, ce interesant, o să testez asta.
 Are sens? Diferența?
 Mersi frumos.
 Și am văzut că este mult mai ușor să...
 Să asculți, pentru că chiar te interesează subiectul ăla.
 Bă, ești nebun?
 Nu m-aș fi gândit!
 Mersi mult.
 Vasile, că tot ai chef de vorbă.
 Noi ce am exersat e doar ce am făcut pentru mine,
 adică eu nu am apucat să pun întrebări.
 E, pățești.
 Parca nu esti obisnuit, sori?
 Pentru mine a fost o recapitulare a ceea ce fac eu, si mi 
iese.
 De fapt, un pic la ce fac, pentru cine fac.
 Dar dacă o fac pentru mine ca să obțin bani, la final nu o
 fac pentru mine, o fac pentru alți oameni.
 Ok.
 Care nu-i cunosc.
 E regulă. Apartanente, înțeleg.
 Dă-mi în față la Darian, că mai repris și mă bate. În față,
 în față, în față.
 Cum a fost pe tăi?
 O las pe Gabi să vorbească?
 Nu, nu, pe tine, că pe tine te-a mănumit.
 Cumva am descoperit că mi se potrivește toată această piram
idă,
 pentru că eu sunt cumva sincer interesat de oameni, din tot
deauna,
 și am constatat că mi se potrivește lucrul acesta.
 Prefer să nu spun despre ce am vorbit cu Gabi.
 Contre pe ea și îmi zice, nu tu, stai tu, nici...
 Este o doamnă și nu o să spună.
 Știu eu să-n treb.
 Nu am ajuns...
 Toată piramida nu am reușit să o...
 Niregulă.
 Dar da, ai avut dreptate că dacă
 ești cu adevărat curios și interesat,
 întrebările îți vin
 și...
 Nu mai vorbezi de admirație, nu?
 Dar asta e prezetat.
 Ce vorbești?
 Publicului.
 Și inconstient cumva mi-am notat.
 Am început să-mi notesc și am și subliniat lucruri care mie
 mi s-au părut interesante cumva pentru mine.
 Mi-am notat mai multe lucruri, dar am subliniat unele lucr
uri care pe mine m-au interesat.
 Atenție! Mulțumesc că ai ridicat-o. Și tu și Vasilea.
 Uneori, prin procesuri de modelare sau prin atitudinea de
 modelare,
 ne reconfirmăm lucruri pe care deja le facem bine și uitas
em cât de valoroase sunt.
 Are sens?
 Unilor vei spune, da mă, exact de aia fac și eu asta, mersi
 că încă unul ca mine, gen.
 Și și de acolo ce se întâmplă? Se renforcează strategia a
 ta de eficiență.
 Altcineva, dă-l în fața ta ca să uită candidă așa la mine,
 dreapta, dreapta, acolo.
 Salut! N-a zis nimic de trei module, de aia l-am.
 Salut Claudiu!
 Interesant cum e un service auto și am lucrat cu cineva
 care îi place să conducă.
 Ok, și pe ce ați lucrat?
 Urmează să mă relochie și apartamentul și business-ul în
 altă zonă.
 Pe mine m-a ajutat foarte mult, pentru ca in zona respect
iva de nord o sa fie un pic mai aglomerat
 Si mie imi place sa o conduc, dar sa nu in aglomeratie
 Care a fost tema?
 Adica, ce ai vrut sa modeleze?
 Placerea de a conduce sau redescoperirea placirii de a
 conduce
 Ironia, fiindca tu ai un service auto
 Interesant, da?
 Excellent!
 Si cum a fost sa pui intrebare?
 Natural
 Adica n-ai avut provocari ca ce sa intreb, ca sa scoti nu
antele sau sa...
 Mersi frumos!
 Aici, mareu-s!
 Curiositatea mea a fost cum să învăț ingleză mai bine.
 Ia stai, caud.
 N-auzeți și voi?
 Nu. E și când moră în valoare. N-auzeți?
 Nu cred.
 Ia pregătește-o, mă. Ia pregătește-o că o să audă ei imed
iat și cât mă rog în valoare. Ia să vește, o aud ei imediat.
 Te rog.
 Am pus întrebările.
 Da, mă, aia e. Să-mi bă...
 Te rog, iartă-mă, eu auzeam eu...
 Aia e, brazilianul.
 În schimb, curiositatea mea e următoarea.
 Deci, la următoarea, uneori pun întrebări la mitralieră și
 îmi dau seama când le pun
 ca și cum, chiar dacă sunt curios să mulez o strategie,
 sunt curios de ce le pun așa cu o direcție și parcă am o
 direcție răutăcioasă.
 Răutăcioasă?
 Și cum faci asta, iați până, cum, adică ceva de genul... și
 cum faci mă asta?
 Nu e ca și cum, cu un...
 Am înțeles.
 ... nu face bine.
 Pentru că? De ce crezi că faci asta?
 M-am tot gândit de la primul coleg care a vorut...
 Cât de admirativ esti când faci asta?
 Bă, bune sunt!
 Mă dă mă...
 Deci, nu-l contest. Chiar vreau să aflu...
 Eu știu, dar vrei să afli din ce poziție emoțională.
 Aici mă gândesc puțin să nu fii vorba de ceva aroganță.
 Du-te!
 Unde? Mai durează puțin și plec.
 Nu e auzit.
 Și de ce ai fi arogant?
 Dacă ai fi.
 E harta lui.
 Îl întreb, chiar îl întreb cu admiratie.
 Chiar îl întreb cu mare curiositate.
 Cu admiratie pentru el sau cu admiratie pentru ce face?
 Și poate.
 Vreau să-l descos.
 Efectiv chiar vreau să aflu ce face.
 E foarte admirativ.
 Adevărul că vreau să te descos
 Vreau să te descosi admirativ, totii.
 Vreau să aflu ce faci ca să fac și eu la fel.
 Sigur, de atentie, că încă îmi vorbești despre ce faci și
 nu despre persoană.
 Deci, te-am întrebat așa.
 Ești admirativ față de ce face și poate să facă persoana
 sau ești admirativ către persoană?
 E un mix. Nu știu care e mai mult.
 Eu știu.
 Care sunt șansele, pentru că nu avem timp să trecem în
 procesul ăsta,
 ca tu să judeci persoana, ca fiind cumva inferioară ție,
 în ciuda faptului că face ceva ce tu nu poți?
 Și cumva să fie ciuda aia de... Cum? Cât tu, fix tu, poți,
 ia-ți, cum faci?
 Zic.
 Mici șanse sunt.
 Mici șanse sunt?
 Eu tot admirativ. Deci, ai un skill și eu chiar sunt curios
 cum face.
 Încă o dată, una e să fii curios de cum face și alta e să f
ii curios de cine face cum face.
 Nu prea mult. De ce mi-ar pasat de cum îi cheamă cine e?
 Pe mine mă interesează skill-ul, nu?
 Nu.
 Nu?
 În modelare, ca să poți să obții cu adevărat strategia de
 eficiență și să o și integrezi,
 E nevoie să găsești admirație și să o faci cu admirație
 pentru harta persoanei pentru că altfel n-ai raport cu ea.
 Nu îți ai raport.
 Deci trebuie să iau tot?
 Nu.
 M-am răzgândit. Limbaș de cartier.
 Dă-i pe incognito.
 Deci tu imi spui mie ca eu chiar trebuie sa fiu curios de
 toata persoana ea?
 Men, dar poate fi un om care l-a incorpsut decimii minute.
 Bă, căutati-mi dintr-o ma de practici, n-ar vorba frumos,
 si rupe-ti-o, da-ti sa ne dea timpul inapoi.
 Cum dracu' normal?
 Deci numai prin felul in care formulezi, acum ca feedback,
 s-o zic sincer,
 arata o desconsiderarea persoanei ca si cum din greseala
 face bine ceva.
 Nu!
 Ai spus în felul următor, trec prin fața honestă și am af
lat ideea.
 Da, da, aia nu-i modelarea, aia este minte deschisă.
 Modelare înseamnă
 găsesc pe cineva care face ceva bine,
 vreau să îi preiau modelul de eficiență prin modelarea,
 adică întrebări și curiositate,
 dar o disprețuiesc pe ea, că nu-mi pasă de ea.
 Eu vreau să aflu ce face și cum face, strategia.
 O trec la neutru, nu la disprețuire, cumva.
 În sine, la nivel de valoare,
 Pentru mine, persoana care sunt un modelator bun, cred eu
 despre mine,
 pentru mine e importantă persoana.
 Și persoana.
 O admir sincer, că uite, face ceva de la...
 nu știu...
 gunoier, până la ce vrei tu.
 Vă dădeam exemplu cu gunoierul, care era super relaxat pe
 viața lui,
 nu avea nicio grijă și chileanul.
 Eu inclusiv păla l-admir.
 Sincer, persoana.
 În momentul în care n-ai valoarea pe persoana pe care o
 modelezi,
 Aroganta de care spui tu se va simti, se va transmite, po
ate omul iti va raspunde,
 dar nu iti va... cum sa zic eu, nu va esti in un raport in
 care sa primeci cu adevarat strategia, sau daca o primeci,
 nu vei primi ca un dar. O vei primi ca un...
 Nu stiu ce sa te zic.
 Nu vei integra.
 Pentru ca valoarea ta nu a fost persoana care aza strategia
, ci a fost doar rezultatul.
 Cum fac asta?
 Cum face asta?
 Gen, întrevăr sunt PSI de... sau...
 În general îți pasă de oameni?
 Da.
 Cum faci?
 Simt ceva pentru el, nu știu, empatie...
 Mine.
 Și când modelezi, de ce n-ai simțit ceva pentru el?
 Ielia.
 Aici era ideea, poate nu-l știu, sau-l știu de 10 minute.
 Dude, ca să poți să ai o valoare de admirație pentru el,
 Poți să ai o valoare de admirație pentru o persoană, nu tre
buie să o știi de o viață.
 Ok.
 Eu ți-am spus că vorbeam cu unul dintre cine vorbeam de ac
olo și vă spunam că am valoare indiferent de contextul și de
 grup în care mă duc.
 Pentru mine este un om, din start e așa.
 Doi, nu mai știu ce vă ziceam, humanitat?
 A, hartă mentală că face ce poate cu ce știi în momentul ă
sta, indiferent că îi de acord cu mine sau nu.
 Și trei, am mai pățit eu în trecut să nu-mi placă de oameni
 și să-mi văd și ceva de la ei.
 Și iar îmi deschid minte.
 Sunt de la 1 la 10 pentru o persoana apropiată, de exemplu,
 soția, poate ai privi-o cu 9 și un om pe care nu-l cum naș
ti ai privi-o cu 5.
 Și de asta am zis 5 la neudru.
 Suntem de acord, dar atunci nu se justifică replica ta, câ
nd ai spus, hai mă, zi cum faci.
 Aela e dispreț prin felul în care e formulat.
 Păi, îmi dau seama, dar nu știu cum...
 Nu, nici eu nu știu. Tu știi și este misiunea...
 E bine că faci asta, că faci introspecția asta, că pui înt
rebarea asta, e foarte valoros.
 că sunt mulți oameni care au dispreț din start și nu se înt
reabă nimic legat de bine sau nu bine.
 Și îți recunosc că și am pățit și pățesc uneori să fiu, mai
 ales când sunt foarte low-e energie,
 intră pe ușor miserupizm, dispreț și țictir cu toti că nu
 am știu dacă mă aprește nu pe stradă,
 nu știu, sau nu să mișc cu un trafic mai repede, am știu,
 do-te și în mod.
 Deci nu sunt vrun, nisus.
 și nu nimeni nu e. În același timp, dacă este un tipar de
 dispreț, în ciuda faptului că vreau ceva valoros de la alț
ii,
 acolo e un complex, ca să spun sincer, și nu vreau să intru
 să-l descoperim împreună 1. că nu avem timp 2. că nu este
 contextual putrevit.
 Dar e un complex acolo, adică superioritatea de obicei asc
unde o inferioritate.
 Și nu l-am luat întrebările. Îmi observ întrebările, deci
 pun întrebarea și imediat, popa, îmi dau seama.
 Asta e că nu e bine. Acum simt că am pus-o pe-aia și...
 Asta e foarte valoros că observi.
 Sunt și atent ce întreb și cum întreb.
 Cu asta mă ajut ce-n terapie.
 Hop.
 Nu glumesc.
 Asta nu e... N-aș vrea să facem o discuție noi doi.
 Dar admir foarte mult faptul că pot să o exprim și să spui,
 da, mă, uite, fac asta.
 Față de alții care zic, nu, tău, e perfect.
 Nu e o intenție. E sigur preluată cumva.
 Sunt convins că nu este o intenție.
 Bravo pentru intenția de a descoperi ce este în spatele
 relații de superioritate.
 Bravo! Mulțumesc!
 Mai vreau o persoană.
 Cine a fost reticentă înainte să facă acest exercițiu?
 Sincer.
 Darian, Ioana, Alexandru, Cristina, ba, atât cum a fost?
 Reficiența a venit din faptul că mi se pare că nu știu să
 poți repune.
 Da, e natural.
 Vrei deosebire de partenerul meu, la care, sincer, nu am
 simțit deloc dispreț.
 Nu, nu, dar nu cred că era vorba de tine. Cred că a correl
at cu altceva, nu cu tine.
 Da, da, să zic că m-a surprins atitudinea lui. Da, are un
 aer de superioritate.
 Prin prisma meseriei mele, probabil eu simt foarte ușor luc
rurile astea.
 Poate. Tu lucrezi că e un profesor.
 De aici a pornit și modelarea pe cum am învățat engleză,
 ca s-a întâmplat acum cu mulți ani de zi.
 Nu e ceva ce fac acum, cum invăț pe alții.
 Deci acum aplic poate ce am învățat.
 Uite, o altă strategie eficientă.
 Cum fac să predau că alții se înțeleagă repede?
 Și aici e strategia.
 Și, într-adevăr, vorbind acum, mi-am dat seama că aplic
 strategia pe care am avut-o eu de mult.
 Eu am făcut din plăcere.
 Nu pot să fac nimic dacă nu-mi place ce fac.
 Și mi-e foarte clar că dacă aș fi avut o meserie pe care să
 n-o iubesc, aș fi schimbat-o cu siguranță.
 Asta mi-e clar.
 Am învățat pentru că îmi plăcea. Îmi plăcea să ascult muzic
ă.
 Asculta muzică, rog, pe vremea aia.
 Stai un pic, ai fugit. Zmulțumesc ce îmi spui. Are foarte
 mare sens.
 Dar mă interesează, ai fost reticente legată de exercițiu.
 Da.
 Cum a fost înciuda faptului că a fost reticente? Exercițiu.
 Tot nu reușesc să pun încă întrebările așa cum trebuie.
 Pe ce ai lucrat cu el?
 M-am modelat tu de la el.
 Da, el mi-a zis că știe foarte bine să pună întrebări, la
 care eu am fost wow,
 asta e exact ce vreau să învăț.
 Nu am reușit să terminăm exerciția, să terminăm timpul mai
 repede, poate afla mai multe.
 Da, ai rămas cu ceva interesant sau provocator?
 Cu sentimentul cu certitudinea, de fapt,
 că trebuie să practic și trebuie, folosesc intenționat,
 Trebuie să practic lucrul ăsta ca să învăț.
 Adică, practice makes better.
 Ok.
 E good enough.
 Muzi mulțumesc.
 E good enough.
 Mulțumesc.
 Ioana și mergem acasă.
 Nu noi doi.
 Că a sunat...
 A sunat ciudat.
 Ioana, zici tu și noi mergem acasă fiecare le-a treaba lui.
 Da.
 Ca să fie clar.
 Mulțumesc, Alex.
 Te rog.
 Ce vrei?
 Tu ai modelat arăganța sau ce?
 Nu-ți poate vedea.
 Cum a fost execiția?
 Dar nu știu de ce.
 Întotdeauna când ne dai câte un execițiu,
 eu efectiv nu vreau să-l fac.
 Și după?
 Spun eu de ce, dar zic cum a fost execiția.
 Nu a fost mare lucru.
 Întâmplător am lucrat cu o colegă.
 Nu, nu, nu.
 Nu a fost mare lucru la modul că nu...
 Nu am niște rezultate.
 Nu știu să pun întrebări încă.
 Dacă le pun exact cum spune Marius, am impresia că eu mă
 crebori cu pământului și că eu când îmi întreb, îmi întreb
...
 Sper să integrez cei de povestii lui Marius.
 Ai rămas cu ceva? Cu cine ai lucrat?
 Cu Lori. Lori nu mai este.
 De cum a plecat? Ideea e că am îndoamnă...
 Deveni nefumătoare de-as dîmineață.
 Nefumătoare de-as dîmineață?
 Dar cum v-ați găsit?
 Păi pentru că așa are strategii și...
 Nu te poți imagina fumând, Petri.
 Tă-am văzut fumând și nu te văd fumând.
 Serios? Serios văd.
 Da, mersi.
 Nu glumesc. Nu e vrăjeală.
 Am în capul meu, imagina ta nu e cu fumatul.
 Nu, nu. Bă, și tu, să-mi mă bata mama dacă nu...
 Sperinți-vă.
 Bă!
 Am lucrat acum vreo 2 ani cu o tipă, o secundă, doar ca să
 respiri, lucram acum vreo 2 ani cu o tipă pe scenă,
 pe fobia de avion.
 Și lucrez cu ea pe fobia de avion, lucrăm, facem, drecem,
 asta deschid de ochii, munci toată, plânză,
 ce bine a fost, gata, era bine feedback-ul bun,
 și o las să plece acasă și acasă, înapoi în loc, și tot o
 bombardez cu sugestii post-hypnotice.
 Cum știu să fac înspre binele, da?
 Să trăzește unul din spatele.
 Și ridică mâna, auzi, dar poate să nu țină?
 Bă, că l-am auzit, am zis că-s fulgă...
 Eram la curtea de... nu știu cum-i zice, în alta curte, Caț
a Justiții acolo, pe Goga.
 Și era o sala în anfitheatru. Știți cine a fost acolo? Cum?
 Așa, la camera de comerț acolo, da.
 Bă, și să traiesc celorlunde fix, dar fix efect, norocul
 meu că am prins-o repede.
 Da, așa și tu acum, dar e posibil.
 Da, aia zic.
 Ai rămas cu ceva benefic orice din discuția de modelare?
 Care să rezultă din discuția de modelare, nu din orice alt
ceva?
 Nu, asta și pentru că sunt într-o stare dubioasă, că
 probabil ceva se vrage.
 Nici nu știu cum se numește.
 Ah, ok.
 Devine fumător.
 Ok.
 Cum? Când? Când ce ai zis? Când devin nefumător?
 Da, păi...
 Păi, despre...
 Nu, nu privește-o întrebări.
 Eu ți-o spun ca om care a fuma mult timp.
 Și nu mai fumează foarte mult timp.
 Noi toți suntem nefumători. Toți.
 Cei care fumează doar se contrazic în fiecare zi
 pentru că sunt masochisti.
 Dar noi toți suntem nefumători naturali. Are esenț?
 Și când a prins ma țigare și când a prins următoare 15 pach
ete,
 tu de fapt încerci să te contrazici tu pe tine, dar corpul
 tău nu s-a născut fumător,
 ca da n-am fi fost cu țigară în gură de când n-am născut.
 Grijă la convingere, nu ai devenit nefumatoare.
 Ești nefumatoare doar renunța să te contrazici.
 Ok?
 Și sunt unii care insistă până când fac cancer.
 Sunt unii care insistă până atunci.
 Ce am făcut?
 Acestea fiind zis.
 Vă pu, vă îmbrățişez, ne vedem...
 Data viitoare nu ne vedem, pentru că data viitoare lucrați
 cu fratele Marius.
 Și eu nu vin data viitoare, vin data high l-altă.
 Nu, Marius vine cu...
 Cred că de-aia m-am tras eu, probabil.
 Vă îmbrățişez să aveți un gust de...
 Nu, Marius vine cu...
 Cred că de-aia m-am tras eu, poate.
 Nu știu. Vă îmbrățin și eu să aveți un modul 5,
 super, sunt sigur că o să fie fain.
 Ne vedem în modul 6.
 Spor!
