 Apropo de asta cu râsul, e o situație, dacă nu mă înșel în
 cartea lui Tony Robbins, putere nemărginită, vă recomand d
acă nu ați citit-o să o citiți, dacă ați citit-o mai citiți
 odată.
 Pentru că acum o să înțelegeți ce explică Tony în cartea a
ia, o să înțelegeți că e de fapt NLP. Cartea este 80 și ceva
, dacă nu 90%, NLP de bază, practicină.
 Dacă așteptă cartea, așteptă în codată. Dacă nu așteptă, o
 să cită.
 Anthony Robbins, sau Tony Robbins cum e scris pe copertă,
 Putere Nembărginită. O găsiți gratuit pe internet, pdf, în
 engleză.
 Sau cumpărația o costă 15,22, e foarte bună cartea.
 Și explică de acolo cazul unui tip care a fost diagnosticat
 cu o boală foarte urâtă, nu știu care, nu vreau să o invent
ez eu, dar oricum destul de provocatoare.
 A primit diagnostic de n-ai cum sa mai scapi, mai ei 3 luni
, succes.
 Si tipul s-a baga singur, singur de la el, de la vinit int
re astea, daca oricum nu am de pierdut nimic,
 intr-o cura de ras.
 Radea 12 ore pe zi. Sa uita la comedii, 12 ore pe zi, citea
 comedii, facea integramente de comedii, sa uita de cine-n
 realitate non-stop.
 Într-o lună jumată sau în două luni de zile, boala lui a în
ceput să dea remisiu.
 Pentru că și-a schimbat emoțiile și schimbându-și emoțiile
 și-a schimba neurochimia interioră.
 Schimbându-și chimia interioră a corpului, boala respectivă
 nu mai era alimentată.
 Și a început să intre în remisiu și a trăit încă 20-ceva de
 ani după aia fără niciun fel de intervenție chirurgicală.
 Caz real, documentat.
 Așa că râsul la nivel de cură, cum zicea și Aura, e benefic
 oricând. Râs ca prost, o vorba așa. De neam prost, râs până
 îți pică urechile.
 Sunt niște videuri, o să vă pun pe grup. Cred că în metrou
 în Franța am văzut în ultima oară. Intră un tip, s-a făcut
 și și al nebit de contagios.
 Intre un tip în metrou, se pune jos, si sta asa, toti oamen
ii serioase, toti se duceau la lucru, lunea, se pune jos si
 sta asa, un minut.
 Si rade vreo 50 minute in continuu. Dupa ce face asta 50
 minute in continuu, un minut sa uit asa, ba...
 Ești cu cineva? ți-a luat pastilele, ești în regulă, știi?
 Ceva nu-i bine.
 După 15 minute, toți rădeau cu lacrimi în vagonul respectiv
.
 Bă, cu lacrimi! Deci, rădeau cu lacrimi efectiv.
 Și mulți rămasesc să rădești stația lor trecuse, știi?
 La mod dola.
 Râsu e al naibii de benefic.
 Nici nu vă dați seama.
 Și mai au chestii, apropo de râs și de break state.
 Că exemplul ficei tale e fantastic față de ce
 Putem să facem și ce facem de fapt? În momentul în care
 suntem foarte provocați, într-o situație de gemn examen,
 avem tendința educată de mediu, de școală, de societate, să
 ne ducem până aproape de extenuare.
 Când avem o provocare de orice natură, nu ne punem problema
, bă da, oare n-aș putea să fac fața acestei provocări,
 Dacă, mai bine, dacă aș fi calm, relaxat, entuziast, bine
 dispus, liniștit.
 De ce mă duc în extrem aia să fiu stresat, presat, încordat
, extenuat și golit?
 Pentru că așa m-a învățat societatea, educația, școala nu m
ă interesează.
 Însă ghici ce? În momentul în care fix în fața unei provocă
rii decizia singur să-ți schimzi starea din cea de stres
 și o să învățăm cum, asta e doar o variantă.
 Stres, panică, încordare, grjă, îngrijorare, presiune, în
 cea de detașare, Monica.
 Că de aici am plecat, de aia ți-am pus cu să vorbim despre
 asta.
 Detașare de orice rezultat.
 Încredere, orice o să întâmplă o să fie în regulă.
 Convingerea că am făcut tot ce ținea de mine, deci mai are
 rău să mă stresez.
 Și mă duc singur, mă uita de serenimate, îmi pun comedi.
 Iez cu oameni care mi-s dragi, vorbesc cu oameni care mi-s
 dragi.
 și-mi schimb starea o să vedeți contraintuitiv că trecesc p
este provocare mai ușor și mai bine decât dacă va-ți stresa.
 Exemplul pe care probabil toti l-ați trăit, ați avut o altă
 vreun examen la care n-ați învățat aproape nimic și v-ați
 dus mega relaxați.
 Că bă, oricum n-am învățat, dar mă duc că poate iau un 5. A
ți pățit-o pe asta, nu voi alții, poate ați auzit de aia, da
?
 Mă, și cumva s-au alineați telele de ați luat 5-ul la poate
 mai mare, ați pățit chestia asta?
 Deși ați învăț... au 10, n-am vrut să mă duc, da?
 Deși erați planton, ca să zic așa, da?
 Dar ați avut și extremăl altă în care v-ați mega pregătit
 pentru un examen,
 stresat ați intrat în examen,
 și nu s-au așezat stelele cum ar fi trebuit, pe baza merit
ului pe care l-ați obținut.
 Să luați 7, 5, 2 sau chiar să nu...
 Parca era alt examen.
 Parca era, exact.
 Eu am pățit chestia asta, dar atât de multe ori când mi-am
 dat seama că în momentul în care am o provocare în viața me
a,
 nu provocarea contează,
 ci atitudinea mea în fața provocării contează.
 Are sens?
 Ce o să discutăm azi despre atitudinea, mentalitate, gând
uri, emoții și așa mai departe.
 Deci ce ai făcut tu cu fica ta?
 O ană a fost să-i faci un break state,
 fără să-i zici că îi zici așa,
 i-ai schimbat starea
 și schimbându-și starea, i-a schimbat atitudinea
 față de provocarea pe care o avea în față.
 Iar asta este secretul suprem, dacă vrei,
 al tuturor oamenilor care
 Nu numai ca sunt de succes, sunt impliniți.
 Pentru ca cunosti multe oameni de succes, dar nu sunt impl
iniți.
 Sunt de succes, dar sunt tot timpul stressati.
 Sunt tot timpul in panica ca pierd ce au realizat si ce au
 construit.
 Tot timp au griji, tot timp au probleme. Ii stiu si pe aia
 care sunt si de succes si impliniți.
 Care au si rezultate, dar sunt si al naibii de relaxati,
 sunt pacati, detasati.
 Au renuntat la control, stiu ca oricand se poate sa intam
ple orice eu sa faca fata.
 Eu vreau sa fiu asa.
 Am văzut cum e să fie de succes și aproape de extenuare. Am
 ajuns aproape de burn-out, chiar am intrat în burn-out de
 câteva ori, și era să clacez la modul fizic de tot.
 Deci, știu, extrem mai alalt. Tu ai schimbat intuitiv
 foarte bine starea ficei tale.
 Da, da, aici m-ai ajutat. Eu pentru mine știu cum să fac.
 Ramon, haide.
 Dar nu știam cum să fac față să-i spun ei. Ai făcut-o
 perfect.
 Ai făcut-o niște emoții. M-am învețat dacă îi tai macarona.
 Uite acolo, lângă Lie, dacă vrei, că aici...
 sau, stii, de-ar cand ai zis schimbarea emotilor, adica
 comportamentul, si dupa aia, sa schimba emotii.
 Deci, ca si cum as fi predat treaba.
 Exact, bravo, bravo.
 O sa ai de azi in colo si mai multe variante ca sa faci
 asta,
 insa tu ai facut-o intuitiv foarte bine si asta a fost rez
ultat.
 Apropo, stii de ce beduinii nu folosesc caii si folosesc
 camilele?
 Iscutura mai tare?
 Mă refer la beduine din deșer, da?
 Folosesc cămile.
 Știți, da? Au și cai. Că n-am inventat noi cai.
 Adică sunt și pe acolo. Dar ghici de ce?
 Nu numai de rezistență, nu e aia. Nu numai aia.
 Caii nu anunță când sunt extenuați.
 Un cal care e dus până aproape de extenuare
 cade și clachează și moare, punct.
 O cămilă care este extenuată nu se ridică de pănisip.
 Deci, când ajuns la limită, să punem fund și gă, salut, po
ți să...
 Doar dacă o bați, sau mă știu eu ce sunt metode de astea
 coercitive, dar...
 La nivel de atitud în interioară, că Mila știe când e sufic
ient.
 De ce vroiau ei asta?
 Să nu rămână în deșert, blocați până...
 Cine știe ce cătun și până ce dună, cu calul care a crăpat
...
 Da, vorbim de secole înainte, unde nu era telefon și whats
app, dă, vezi că sunt aici.
 Share location, hai la duna de pe stânga, ia mă și...
 Nu exista asta, da?
 Ei aveau de parcurs de tine anțe foarte mari
 și se bazau pe mijlocul lor de locomotie.
 Calul sau Camila?
 Au ales Camila, pentru că Camila știa
 când e nevoie să odinească și-o aștepta.
 Să punea în cur și, ok, hai să te faci.
 Aici nu rămânem, clar.
 Da, calul claca.
 Și dacă zbunea calul în deșert?
 Succes.
 Rămâne în hârtie.
 Are sens.
 Ei ghici cum să comportă oamenii când n-au o provocare.
 Ca și caii.
 Muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, mun
cim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim,
 muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, mun
cim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim,
 muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, mun
cim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim,
 muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, muncim, mun
cim, muncim, muncim
 Comedii, râs, mă... gata, salut, break state.
 Și o să observ la un moment dat, eu am pățit-o de foarte
 multe ori,
 intrând în examen cu atitudinea de am făcut tot ce ține de
 mine de acum încolo nu mai e sub controlul meu,
 eu doar fac ce pot.
 O să ai rezultate mult mai bune decât dacă încerc să
 controlezi examenul respectiv,
 prin orice fel de metodă, învățând chiar și noaptea de-aia
 de-aia de examen.
 Ați făcut asta vreodată, ca fix înainte de examen, hai să
 mai repet odată.
 Bă nu! Ai repetat nu știu cât timp, săptămâni, luni de-aia,
 și tu mai repeti o altă oarecă de examen, aia nu e repet
area, e sinucidere.
 Sincolor, ce rezultat ai? Sună cunoscut?
 A, atunci învăța... bă, e altceva, vorbim de altceva. E
 abordarea diferită. Tu, practic, a făcut-o și eu, te dist
rez, te distrez, te distrez...
 Hm, examen, hai să învăț, știi? E în regule și asta, dar nu
 despre asta vorbesc. E vorbesc de aia în care te stresezi
... vorbesc de examenile care chiar contează, știi?
 Absorbirea facultății, habarnam, o promovare în carieră, ce
va cu foarte mare miză pentru tine.
 Avem tendința ca examele și provocările care au miză pentru
 noi să le luăm prea în serios.
 Bă, când le luăm prea în serios, ne transformăm în căluți.
 Și căluțul nu știe când clachează, pur și simplu clachează,
 punct.
 Eu am pățit chestia asta la examenul de academia de Poliția
 anul întâi, am dat de dor la academia, am uitat de la a dou
a eu,
 fix din motivul pe care îl descriu acum.
 Am dat la academie prima oara, am lucrat, cred ca 7 luni de
 zile, invatam 8 ore pe zi, faceam antrenament la sport inca
 3, si mai aveam si BAC, adica asta era doar pentru academie
.
 Ma refer in anul 12 pentru Liceu. Si asta era doar pentru
 academie, 8 ore plus 3 de sport, restul BAC, adica faceam
 si pentru BAC, trebuia sa trec si BAC-ul, altfel nu intram
 in academie.
 Și am văzut în bucurești, am luat BAC-ul, am văzut în buc
urești, am stat vreo lună jumate în bucurești, din nou.
 Zeci ore nevățat acum, că nu mai aveam BAC-ul, două-trei
 ore de spor pe zi, atletism, abdomene, flotări, tracțiuni,
 pentru că astea erau probele atunci la academie.
 Vine examenul la academie și, fixcă o noapte, ghiști la ce
 ori m-am pus la somn. La 3.
 Hai să mai citesc odată. A zis un gărgăuni atunci.
 Și am mai citit odată. Și e venit examen.
 Și zice Hurică la examen, stressat, eram, vai de stea, am b
ăgat-i una că mine îl să-mi doia, nu aveai cum.
 Mă duc la examen, îmi iau o cafea, vin subiectele și noi at
unci, în momentul ăla la examen, dădeam engleză, gramatică
 și istorie în același timp.
 Adică primeai două calupuri de subiecte, aveai cinci ore la
 dispoziție, îmi treciști pe scaună, cinci ore.
 Doar la toaletă și cu pază de duceai.
 Cinci ore succes, gramatică, istorie.
 Ghișt ce am făcut.
 Am început cu...
 Că aratea gramatică, respirea de restul de lume.
 Nu.
 Aproape.
 Am început cu gramatică, am văzut că e provocator.
 Mai mult decât mă așteptam eu.
 Zic ha, am făcut 10-a la gramatică.
 Hai să mă duc la istorie.
 Că ălaia sunt mai miștole, termin rep.
 Mă duc la istorie, mă apucă panică, au la fel de grele.
 Și acum mai aveam două ore și jumate, nu mai știam ok, care
 continuă acum.
 Mă duc înapoi la gramatică, termin gramatică până aproape
 de final și mă întorc la istorie.
 Eram varză.
 Și la un moment dat îmi dau seama că citeam cuvântul
 Alexandru Iancuza și habar n-aveam cine.
 Adică știam că ar trebui, aveam sensația, bă știu că ar tre
bui, dar nu mai aveam conexiuni, eram gata, eram gol.
 Deci eram salut. Gata.
 Am luat pixul, abă cât de fuguie. La mișto, toate le-am pus
, la mișto, toate, toate, toate, toate, toate, toate.
 Mi-e mirit vreo 3, mi se pare ca apucasem sa le fac logic,
 si-upa aia am clacat.
 Le-am pus la Misto, gramatica apucasem sa o fac, v-am spus
 si luasem 8 de oase din raspunsul, le pusesem ca stiam eu.
 Am luat 7 si 1 pila gramatica, 5 la istorie, pe japca total
.
 Si m-am dus dupa aia, evident stiam ca nu mai intru, ca am
 implicat si foarte mult media, dar m-am dus la examenul de
 ingleza la Misto.
 Atitudinea de aia de...
 Hai, ca tot am venit pana aici, stii? Eu din Buzău, mă duc
 la București, mă am zis la mișto.
 9.80.
 Nu pentru că știam engleză, că știam engleză.
 Atitudinea mea a fost de mădoare în basket, oricum, nu am
 pierdut nimic.
 Și am intrat în examen super relaxat.
 Trece anul, îmi iau eu din nou obiectivul vreau să dau la
 academia, că era un obiectiv important pentru mine,
 dau din nou însă de data asta cu o altă atitudine.
 Citeam pentru fiecare materie, o data la o saptamana, o
 data pe saptamana, o ora la una, ora la alta.
 Faceam sport in fiecare zi pentru ca faceam pentru mine, nu
 pentru academia, imi schimbase in target-ul.
 Vine anul din nou, dau examen din nou, intr in academia ne
barbierit, in papuci cu o chelare de soare,
 asa pe frunte mi-am pus la misto, deja cand ma vedeai, zice
 ca sunt ultimul cocalar, da, exact.
 De acolo veneam, adica asta era mediul, stii, nu aveam nici
un fel de greata.
 Am intrat in examen si am iesit din nou, gramatica, istorie
, 5 ore aceeasi chestie.
 In doua ore jumate am iesit din examen cu ambele lucrari
 predate si eram suta in mie ca intru nu aveam niciun fel de
 dubiu ca e posibil sa nu intru.
 Si am luat 8, 60 sau 8, 40 media totala ca am luat semn din
 una ingleza si am intrat al 20 era din 90 ceva.
 Ai realizat ca stii.
 Pălândă faptul că știam că aveam informația cu...
 Ai realizat că știi.
 Corect.
 Apoi a fost de fapt.
 Atitudinea mea a fost diferită.
 Emoția mea a fost diferită.
 Corect.
 Dar ghici ce? Înainte nu știam?
 N-ai realizat că știi.
 Dar știam?
 Știai.
 Știam, bravă.
 Dar atitudinea mea față...
 Dar nu ai realizat.
 Bravo, asta, despre asta e vorba.
 Atitudinea față de ceea ce știam era diferită.
 Și despre asta încerc să vă vorbesc și vău ce a făcut fica
 ta,
 Exact ce am făcut-o la academia.
 Și-a schimbat atitudinea și-a obținut alt rezultat.
 Apropo de ce zici tu prin chestia cu examenul,
 a întrecut în primul an, cu la institutul universitar,
 vedea foarte multe examinele orale.
 În ceai în față, nu ai o suferință.
 În normal, în ceai în bancă și trebuia să răspundeți.
 Să îți facă răspună.
 Puteți să intrii, nu intrai în ordini alfabetică sau la
 cine de-aici.
 La un ultimul tine trece si eu.
 Inevitabil, da.
 Cum dracu' sa-i de-o primez de cu sau primi?
 Pai aici e sa ma intreaza.
 Pe pijamulul 4 care dracu' i-a intrat spre coada.
 Cand deja aprofiti, filiti.
 Obositi, saturati, foame, chesti.
 Am invatat si-o lexeaza.
 Am invatat si-o lexeaza.
 Am invatat si-o lexeaza.
 Ia-o numai sa-l intreaza.
 Mangănirea, tu-și călătă, barna de anedele, penelești, cere
bel și alte chestiuni.
 La fel, fața, acolo se terminaiză.
 L-ai înepunit, da, da, da.
 Până să-și fac căia, ca la primul rând, la ora.
 Atentul ăla, cafea, eu deja am început să zic...
 Care a fost diferența?
 Nu va zice.
 Bravo.
 Chiar zice.
 Bravo.
 Da, da, da.
 Si nu nota irrelevanta, cat...
 Intr-unea oia intrebari rasa.
 Da.
 Asa am facut-o la bac.
 Si nu mai tin cu ceva.
 Exact, exact, exact.
 Nu mai tin cu ceva la bac.
 Sa-i inclusiv pentru ca vorbesti de ras starea ei contagio
asa.
 Daca ai o anumita stare de incredere, de entuziasmo,
 transmiti.
 Datorite neuronilor o glinde ca ating sa copieze.
 Si apropo de ce ziceai mai devreme, de perfecciune.
 Suntem programați de mediul de două cumele în care trăim să
 tindem înspre perfecțiunea.
 Da? Soluția e să ne acceptăm ca ființe imperfecte.
 Și aici, dr. Brenne Braun a rocat pe super super faină dar
urile imperfecțiunii.
 Nu știu, citit-o cineva?
 Vă recomand cu tot dragul.
 Brenne Braun, darurile imperfecțiunii.
 Mai vreți nici ceva? Că nu vreau să întreluc.
 Ok, mersiul e super tare.
 Altcineva, ce intrebari au aparut?
 Ce revelatii, ce constantizari, ce feedback atunci?
 Brenner Brown, darurile imperfectiunii?
 Corea mia nu prea imbeste clar chestia asta ca o sa fie in
autentica.
 Perfect, te asteptam.
 Cum nu-ti este clar?
 Clar sa promovează, ca o sa fie autentic.
 De acord, dar stai un pic, stai un pic, ca n-am spus sa nu
 fie autentic.
 Aici nu mi-e în clar. Cum să nu fie inauthentic?
 Zic-mi ce ai înțeles tu, ca să văd de unde plecăm.
 Te-ai uitat peste audio? Ai intrat peste audio?
 Da, dar ceva nu mi-e în clar.
 E în regulă.
 E ok, dar spunem ce a ajuns la tine, ca să nu iau cu totul.
 Ce a ajuns la tine? Am înțeles că să fii inauthentic,
 adică să nu-ți transmzi tare asupra unui context negativ,
 asupra parții energie sau ceva de relații.
 Atunci când nu e contextul potrivit.
 Dar să zic în cazul nostru, nezistul la un moment dat, că
 tu ai venit aici cu atitudine ca un prietec, ca să fie pri
etec.
 Cum să ajungi să aveai ca și tot să mă găcea pe prietec, să
 zic așa?
 Păi, unu să-ți propui asta, doi să fie important pentru t
ine și trebuie să-ți fie clar ce ai tău de făcut ca să opți
 aia.
 Adică strategia.
 Aia strategia.
 Unde am rămas data trecută? Ce am făcut?
 Despre ce a fost vorba? Ce am făcut 2 zile în continuu? Că
 nu mai știu.
 Nu mai, am uitat complet.
 Ce am făcut?
 2 zile împreună ce am făcut?
 O să vedeți că eu am amnezie constantă până la modul 7,
 deci nu vă întrebați de ce.
 Ce e aia harta mentală?
 Am auzit cuvântul ăsta tot așa aruncat de colo-colo, dar nu
 înțeleg ce, de unde vine, ce înseamnă, ce e?
 O listă de programe de vânturi.
 O listă de programe de vânturi.
 Zicești, șefini, pentru tine ce e?
 Cam același lucru.
 Ok, altcineva ce e harta mentală?
 Cel mai intim.
 Cel mai intim lucru, zice Călin. Super tare.
 Altcineva?
 Ce era harta?
 Unul inconstient.
 O ce?
 Inconstient.
 E inconstient? Nu înțeleg.
 Conștient? Minte?
 E înminte? Nu înțeleg.
 Este conștientul la asta.
 Este conștientul la asta, am spus?
 Și suportul.
 A, este formată din... da, ok, super.
 Dariană?
 Logul unde am 100% dreptate.
 Logul unde am 100% dreptate.
 Asta a ajuns la tine, deci...
 Nu mă interesează dacă mă cred sau nu, ești tu ca în drept
ate.
 Pă, harta mea.
 Ok, super tare, altcineva.
 Ce ați rămas? Ce era harta?
 La ce v-a ajutat conceptul ăsta?
 Ce ați aplicat din hartă?
 Tot.
 Trebuie singurul lucru pe care l-au incercat cu totii.
 Aha, ok. Tu ce ai incercat?
 Eu, de-a dat amertanul.
 Am incercat sa intelegi pe ce e din jur.
 Si ai reusit?
 Sa ajung la ideea.
 Sau te-ai invat cand incerc?
 Am si reusit.
 Ok, bravo. Super tare.
 Altceva, ce am mai facut?
 Nu ma uit sa nu-mi judec.
 Ok, ati reusit sa nu judecati?
 Sau daca n-ati reusit sa nu judecati, ati reusit sa observ
ati cand judecati?
 judecați atunci e ok la început pentru început pentru etapa
 în care suntem este perfect în regulă să observăm când o
 facem nu să ne criticăm de ce o facem.
 Dar oare de ce e important să nu judecăm că sună bine o șo
istică.
 Dar de ce.
 Cineva a zis asta și pe ce s-a bazat.
 Da.
 Ca ai acelasi lucru pe care il duc la el.
 Pentru ca, asa cum eu am dreptat de pe harta mea si el are
 dreptate pe harta lui, avand informatiile lui, probabil ca
 si-o asvandi la fiecare.
 Pără aceea, pe era contrariu, cealaltă redetate pe harta
 lui, la fel ca și mine.
 Ok, și la ce mă ajuta asta?
 Cum orijoar de mai întâi conflicte sau cel puțin așa?
 Și dacă nu mai întră un conflicte, ce alternativa?
 Să ascult, să fii deschis, să înveți.
 Ok, și la ce mă duce asta? Dacă ascult, sunt deschis, sunt
 curios, la ce mă duce?
 Pacing.
 Ce e asta?
 Care mai urmește?
 Pacing, am ajuns cuvânt. Ce e pacing? Nu știu ce e.
 E rețetă de shawarma? Ce e asta?
 Falafel.
 F-a la fel.
 F-a la fel.
 La ce ma ajuta daca fac la fel sau fac pacing?
 Ca putem sa comunizam.
 Da-ti-mi exemplu de pacing.
 Ce-i pacingul?
 Adaptare la harta metală.
 Adaptare la celălalt cu scopul de A?
 De a crea un raport.
 Bravo, de a crea un raport.
 La ce mai astia crezi acest raport? Ce e raportul?
 Al contabil? Despre al vorbim?
 La influențare.
 Dar de ce mi-e necesar raportul ca să influențez?
 Ca să putem transmit informațile pe care noi le ținem în
 felul în care ele le-ar putea.
 Ok, super tare. Deci practic de traducere a proprii mele hă
rți mentale în conformitate cu harta lui.
 Dacă nu am raport, indiferent cât de corect, reală, bună,
 benefică, valoroasă este harta sau informațiile pe care le
 am eu, pe harta mea, în legătură cu acel subiect,
 în lipsa raportului nu vor ajunge la celălalt.
 Vă aduceți în minte?
 Dacă nu am raportul ca și condiție precondiție de bază, nu
 am cum să comunic, indiferent cât de valoroasă este informa
ția pe care eu o dețin sau produsul pe care pot să o ofer
 sau direcția în care vreau să mă duc.
