 Bine ați revenit! Andrei, te rog, ușa închisă.
 Colegii intre doar in numari de cate 5, multumesc ca Adam a
 intrat la fix.
 Ba, asa faci mereu?
 Multumesc!
 Motivul din nou pentru care va rog sa intrati cate 5 atunci
 cand intarziati este sa nu intarlupem de mai multe ori.
 Adica e ok ca intarziem si eu intarzi uneori, diferenta ca
 eu imi permit.
 Ca fara mine nu incepem cu...
 Glumesc sau nu?
 Motivul pentru care vă rog să nu întâlziasă, dacă întâlzias
ă,
 întâi de 5, este să nu întâlziăm de 5 pe ori când intre câ
te o persoană.
 Are sens? Deschidem odată, intre 10 sau 5.
 A, ei, nicio problemă.
 Dar nu vreau să deschidem de fiecare dată când întrălbe
 cineva.
 Înainte să mergem mai departe, salut!
 E prima oară când vin față.
 Câți dintre voi v-ați pus fix pe același scaun pe care ați
 în prima parte a zi,
 înainte de să schimbați-vă scaunul?
 Doar cei care v-ați pus pe același scaun,
 Cei care ați făcut deja din propria iniciativă, cum a făcut
 Laurentiu,
 respectul meu!
 Schimbă... da, atenție, nu te pui lângă!
 Te... nu îți spun acum!
 Schimbă scaunul, schimbă perspectiva, schimbă unghiul, prov
oacă-te!
 Încet, încet, încet, încet, încet, încet, încet, încet...
 Contrazice stiparu!
 Antrenează detașarea de atasamentul obișnuinței. Salut frâț
uier!
 Perfect! Bravo!
 Buuun!
 Gata!
 3, 2, 1, Mukles!
 Pesărite, până să aștiazi aceleați colegi, din ce punct,
 din ce idee, din ce emoție plecăm acum mai departe? Vreau
 să știu.
 Fiecare pesărit. Entuzeazm, te rog. Alex! Clăditate, mersi.
 Altcineva.
 Conscientizare, de unde pleci, te rog. Cum? Flec? Reflecție
, mă bucur, perfect. Din ce stare plecați mai departe?
 Curiozitate, mersi. Încântare, bravo, mersi.
 Ghecedan, ok, mă bucur, bravo!
 Bun!
 Vreau ca scurtă recapituloare, cine vrea să-mi spună prima
 condiție sau o condiție de reformuloare sau descriere a ob
iectiverului?
 Pe sărite, vă rog!
 Ce am făcut, practic? Te rog!
 La pozitiv, merci!
 Prezent!
 Specific!
 Mai tare? S-a întrens toate simțurile VACOG.
 Personal.
 Fără terme de comparație, detaliat, ecologic.
 Aici rămasez semănările de pauză. Ați înțeles ideea de ec
ologie?
 Esența, că vorbeam și la masă cu cineva,
 esența ecologiei unui obiectiv înseamnă să fiu dispus să me
asuc... să anticipez
 și să fiu dispus să plătesc între ghilimele niște costuri a
 atingerea acelui obiectiv, pentru că e normal.
 e nevoie să îmi permit și să recunosc și să accept
 că e nevoie să plătesc, dar atențiile mă refer în bani,
 și poate în disconfort, poate în renunțare la ceva,
 poate în efort, poate în timp,
 poate în conexiune sau poate în emoție
 pentru obiectivul pe care vreau să îmi îndeplinesc.
 Însă atenția aici este ceva ce am special am stat în stand-
by ca să nu merge mai departe,
 că ar fi pus... Ar fi aparut întrebări.
 Este important ca pe calea către obiectivul meu să nu simt
 senzatia de sacrificiu.
 Imediat, draga mea, te grebești des?
 Să nu simt senzatia de sacrificiu.
 Pentru că dacă simt senzatia de sacrificiu, costul e prea
 mare pentru obiectivul pe care mi-l am pregătit și mi-l do
resc.
 voi atinge obiectivul
 si voi fi anxios, frustrat, ca de ce a trebuit sa renunt la
 ceva ce ma implinea ca sa mi-l ating. Are sens?
 Si prea multi facem asta, platim in ceva ce poate percept
ual ca emotie mai valoros decat obiectivul pe care vrem sa
 il atingem.
 Si nu este calea performantiei pe care vreau sa va incuraj
ez sa urmati.
 Asta ce inseamna? De aia e intrebarea de ecologie de acolo.
 Cum fac să păstrezi beneficiile actuale fără să sacrific ob
iectivul?
 Iar răspunsul este strategie diferită, resurse sau abilită
ți.
 Poate chiar persoană diferită care îți mă mentoreze, nu șt
iu.
 Cum fac să păstrezi ceea ce mă împlinește, ceea ce-mi place
 acum în momentul ăsta,
 fără să sacrific obiectivul pe care vreau să-l obțin și,
 evident, fără să sacrific ceea ce mă împlinește acum pentru
 obiectivul pe care vreau să-l obțin?
 În momentul în care noi sacrificăm ceva important, timpul
 cu familia, cu copilul,
 poate timpul de somn, poate sănătatea din păcate, de foarte
 multe ori,
 ajung să îmi împlinesc obiectivele, mai ales într-o societ
ate obsedată de performanță,
 Mai ales în România, în care noi n-am fost obișnuiți până
 acum câțiva ani să fim atât de aproape de abundență,
 pentru că am trăit în judeiai ani de comunism, unde nu
 există abundență.
 Nu știam că nu știm.
 Și în ultimii câțiva ani, în România, 10, am început să...
 Mai ales de cu dezvoltarea internetului, am început să
 devenim conștienți de câte lucruri putem avea sau fi, dacă
 muncim suficient. Corect?
 Asta s-a dus în extremă opusă în care acum suntem permanent
 o sfere obosită și în burn-out, pentru că nu știm să renunț
ăm la ceea ce vrem să obținem,
 sau nu știm să eficientizăm procesul de a obține ceea ce v
rem să obținem, fără să ne sacrificăm pe noi.
 De aici vine replica și noțiunea pe care vreau să o integra
ți.
 Nu e bine să simți sacrificiul, ci acceptarea unui cost. E
 o diferență.
 accept un cost necesar pentru a atinge obiectivul meu,
 dar nu sacrificiu
 unui valor sau unui benefici.
 Mai fac si rime.
 Si raspunsul pentru a gasi calea de a mentine beneficiul
 fara sa ma sacrific este strategie, mentorat, coaching, ter
apie, educație
 sau modelare.
 modelarea în NLP înseamnă cine altcineva a obținut ce vreau
 eu
 într-un mod care pare că nu e cu sacrificiul și cu bici.
 Și te duci la el sau la ea.
 Și înveți să fii atentă, pui întrebări, creezi conexiune, o
 rogi să te mentoreze sau o rogi să te mentoreze
 și omul ăla în momentul ăla se transformă în
 ghid sau mentor, coach.
 Cum vrei tu să-i spui?
 Și astfel ajunge la următoarea etapă a formulării corecte a
 unui obiectiv
 Resursele
 Resursele
 În momentul în care îmi setez un obiectiv, dinainte să mă
 redic de pe scaun ca să fac primul pas pentru obiectiv,
 este înțelept să evaluez resursele din două perspective.
 Vi le-am spus deja, acum vreau sa detaliens doar un pic
 si anume, ce resurse am deja in momentul asta?
 Fara sa fac nimic in plus. Am deja
 in momentul asta
 pe care ma pot baza pentru a-mi atinge obiectivul.
 Nuanta a doua, din nou, o repet, am facut-o mai devreme
 in anceputul acestei zile, dar vreau doar sa fie clara aici
 in
 procesul asta de obiective.
 Ce resurse n-am încă
 și e nevoie să mi le antrenez sau să le obțin
 sau să le, nu știu, primesc
 pentru a-mi atinge obiectivul.
 Și aici am două puncte de ce vreau să vă spun în plus
 față de mai devreme.
 Dați-mi exemple de resurse voi, că vreau să vă provoc.
 Pesărite fără microfon.
 Timp, corect.
 Carizmă, asta e abilitate, bravo!
 Pregătire, adică educație, adică informații, pe care nu le
 am acum.
 Nu știu să creez un...
 workshop.
 N-am informația cum să fac asta, corect?
 N-am procedura, e altă resurse, procedura.
 Pasul 1, pasul 2, pasul 3.
 Dacă asta, atunci asta.
 Alte resurse, vă rog.
 Energie, bravo!
 N-am energie, nu ma odihna suficienta.
 E nevoie sa ma odihnesc ca sa am energie sa fac ceva.
 Nu din burnout ma duc intr-un alt obiectiv.
 In credere in sine, astea ce sunt? Emotii?
 Perseverenta e o mentalitate.
 Asta ce inseamna?
 Mindset.
 Am mindset-ul potrivit pentru a atinge acest obiectiv
 si daca am tupeu si curaj sa spun nu, inca,
 ma duc sa il antrenez.
 Mă duc să-l reduc, mă duc să-l provoc.
 Alte resurse, vă rog. Experiență, bravo!
 Adică feedback a ceva ce am făcut anterior
 și-a mers sau nu a mers, dar eu trebuie să rețin lecția.
 Cu cât mai multă experiență am într-un domeniu, cu atât mai
 ușor va fi atingerea obiectivului ulterior. Are sens? E
 logic.
 În Statele Unite,
 vorbeam cu Cristi... Știți pe Cristioanețiu?
 Vorbeam cu Cristi la o poveste acum cu câteva luni,
 eram la masă cu el, cu Marius,
 și
 ziceam și râdeam, eu râdeam la modul de
 mi se pare logic, și el zicea, bă, oamenii nu înțeleg asta.
 În statele unite ai șanse să obții
 mai repede un credit pentru business-ul tău
 dacă ai avut anterior una sau două companii chiar dacă fal
imentare.
 Știi de ce?
 Pentru că zice că tu ai experiență și știi ce ai greșit,
 presupune, evident nu e garantat, dar este gen, ba, tu ai
 mai luat niste bocanci,
 in fund, stii sa duci. Versus, m-am trezit eu din liceu,
 sunt pe somer, pe ajutor social,
 si vreau sa-mi deschid un buzic, zi, da-mi un milion de
 euro. Ne, nu mai pun tarzi, are sen si zic.
 Invatati sa valorifica si sa puneti valoare pe experienta
 voastra, in primul rand, si sa va
 deschidezi la experiente care pot sa va dea un feedback
 valoros chiar daca inconfortabil.
 Expuneți-vă la a testa cunoștiințele voastre, abilitățile
 voastre, procedura și strategia voastră,
 pentru că în felul ăsta obțineți un feedback care este EXC
ELENT ulterior pe calea către un obiectiv mai mare.
 Exemplul personal am făcut 10 sau 11, nu mai știu, am și z
is că la 10 mă opresc, habar nu am de ce.
 că eu înainte să fac ce fac acum, am făcut workshop-uri pe
 comunicare non-verbală în București, Cluj-Napoca, Timișoara
 și Iași.
 O dată la 3-4 luni, că ne mâneam fără bani,
 serios, făceam un curs în București.
 O zi plecam de la Sigetul Marmații.
 Joi dimineața, intram la serviciu, apropo de procedură care
 n-a fost benefică, dar a mers, nu mai fac a doua oară.
 Îndram la 7 dimineață în serviciu uniformă, pistol, barber
it, cașchetă.
 Săteam 24 de ore în serviciu, că așa lucram 24 cu 72.
 Ieșeam vineri dimineață din serviciu.
 Mă duceam acasă, făceam duș, aveam bagajul făcut de o zi în
ainte.
 Mă orcam în mașină, conduceam până la Cluj-Napoca.
 În Cluj-Napoca luăm avionul până în București. Asta în vari
anta în care deja îmi permiteam să merg și eu cu avionul.
 În varianta inițială, tren, tati.
 14 ore pe tren, începând cu ora 7 seara, vineri, ajungeam
 sămbătă dimineață în București la ora 8, 8.15, 9.
 De multe ori altă ori n-apucam să fac un duș
 și mirozind a SNCFRE,
 mă duceam și țineam cursul.
 Da, era un somn profund,
 mai ales cu colegii de compartiment,
 că aparent trageam lozu mereu și găseam cât un...
 Înfine, ce încerc să vă spun este că foarte 2 ani sau 3 ani
 de zile
 țineam cursul, deci vă spuneam, țineam cursul în București
 cu paian și putem să țin cursul în DDP
 ajungeam domenică seara în Cluj-Napoca
 Nu, plecam domenică seara din București cu tren
 ajungeam lum dimață în Sigetul Marmații cu trenul
 variantă inițial de care vă spuneam
 la ora 6.30 ajungeam în Siget
 la ora 7.15 trebuia să fiu la
 unitate
 Barberit, cașchetă, pistol, pentru că trecusele cele trei z
ile de repaus.
 Și intram încă 24 de ore în servici și abia Mars dimineață
 mă odihneam.
 La nivel de com?
 Ba da, de mai multe ori, de aia spun că n-o mai facă două
 oră.
 Dar nu regreai nimic!
 Ce încerc să vă spun?
 E nevoie să gândiți în resurse pe care le aveți,
 e odihna și sănătatea și energia fiind unele din cele mai
 elementare
 la care majoritatea renunță prea ușor.
 Odihna
 face parte din strategia unui performer
 care vrea cu adevărat calitatea rezultatelor, nu doar rez
ultate la nivel de cantitate.
 Și atunci am învățat să îmi impun am în calendar inclusiv
 de foarte multe ori zile de nimic.
 În care nu fac nimic și face parte din strategia mea să nu
 fac nimic.
 Am de multe ori iarna, se întâmplă mai des recunosc,
 mid-week-day-off, îi zic eu,
 unde din fucking senin
 simt că sunt obosi și zic,
 Dar miercurea, de obicei, că nu fac nimic.
 Și închid telefonul și anunț echipa, nu fac nimic.
 Și dau spațiu mental mie să nu fac nimic.
 Și vin joi cu altă energie, cu alt vibe, cu altă odihnă,
 mult mai potrivit pentru ce am de făcut. Are sens.
 Odihna, energia și sănătatea nu e nevoie să fi... Deci nu
 că nu e nevoie.
 Nu sunt nicio formă să fie vreodată negociabile ca resurse
 de întreținut.
 niciodată.
 Revenind, ce voiam să vă spun?
 Resursele, dragilor, pot fi și oamenii.
 Nu doar timpul, nu doar informațiile, nu doar banii.
 Nu doar educația.
 Oamenii pot fi resurse. De la cine pot să învăț?
 Cu cine pot să mă aliez?
 Cine înaintea mea a făcut ce vreau eu și poate și știe să î
mi dea un feedback înainte să greșesc eu,
 ca eu măcar să fac alte greșeli.
 Este o mentalitate foarte bună.
 E a mea.
 Înțeleg ideea de, da-mă, dar eu vreau să fac eu.
 Fă, dar fă altă-le măcar, nu faci repacele-așa.
 Are sens.
 Eu mă duc și intre, mai întâi și învăț și documentez, zic,
 asta, asta, asta, ok, deci eu fac altceva, ca măcar să am
 propriu meu feedback, dar din
 experiența mea și să evit feedback-urile care sunt clar do
vedite că nu sunt funcționate. De ce să le repet și eu?
 Nu văd efectiv, nu văd sensul. Să inventezi roții. Nu. Eu
 sunt pe eficiență.
 Un alt gen de resurse pe care foarte puțini oameni le evalu
ază ca fiind resurse sunt abilitățile.
 Abilitățile.
 Abilitățile sunt răspunsul la întrebarea ce pot și știu eu
 să fac concret.
 Ce pot și știu eu să fac concret care are legăture cu obie
ctivul meu.
 Care e necesar să fie în strategia mea pentru obiectivul
 meu.
 Exemplu.
 Vă dau exemplu persoana cât scriți voi.
 Eu stiam ca vreau sa fac training, ma indragostisem de ide
ea asta,
 in blogging vreau i-am initial,
 ma indragostisem de ideea asta in timp ce eram cum v-am sp
us
 in locul vostru, pe la modul 2-3,
 si mi-am dat seama ca eu vreau sa fac training si blogging,
 dar n-am abilitatea de a scria.
 Are sens?
 Obiectivul era clar, gata, frate, scriem.
 O, dar stii sa scrii? Nu.
 Curs de copyrighting.
 Am început să scriu pe social media idei la oha, doar ca să
 văd reacții și să îmi iau feedback.
 Am învățat ce înseamnă spațierea textului. Sunt oameni care
 scriu un bloc de text de la capcoada fără enter
 și sunt oamenii ca mine, în extrem, a celălaltă, care dau
 enter după fiecare propoziție.
 Eu prefer ca mine, de ce? Mintea mea, și eu scriu mult
 pentru mine, recunosc, v-am spus,
 Are nevoie de spațiul și de cursivitate și dacă eu stau să
 aflu sau îmi fug ochii și nu mai știu unde am rămas, eu dep
un efor ca să caut unde a rămas paragraful. Are înseamnă ce
 zic?
 Am învățat ce înseamnă slide reading pentru copywriting.
 Slide reading înseamnă că oamenii de obicei, înaintea să în
ceapă să decidă să citească un text, indiferent că este pe
 social media, că este pe schisura de vânzări, că este un
 email, nu contează.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți mâna.
 Vă rog dacă vă regăsiți să îmi ducăți
 vor da scroll rapid sus-jos
 si daca gasesti niste cuvinte care le atrag atentia in or
ice sens
 sau apuc sa citeasca o propozitie care face sens pentru ei,
 o zic ca da ma, citesc
 si sa duc inapoi la inceput, da sau nu, cine face asa?
 Sestizati? Multumesc.
 Eu nu stiam asta.
 Cand am aflat asta in cursul de Copywriting, hop, trebuie
 sa antrenez asta
 si am inceput sa scriu asta.
 Intelegeti dandle ma duc?
 Practic, o abilitate,
 o resursa pe care tu nu o ai ca sa ti-ati ingi un obiectiv,
 Deci, obiectiv devine în sine un obiectiv.
 Când tu îți evaluezi resursele necesare pentru a-ți atinge
 obiectiv și spui, bă, stai un pic, eu n-am asta, n-am asta,
 n-am asta, nu știu asta, n-am persoană, n-am ghid, n-am
 mentor,
 Aceste resurse devin obiective în sine.
 Iar obiectivul mare este pus pe pauză, temporar,
 până când tu antrenezi abilitățile
 sau scoți la suprafață resursele
 de care ai nevoie să te reapuci de obiectiv. Are sens?
 Ori majoritatea rământ centrați pe obiectivul mare,
 ne evaluând și ne vrunți să-și recunoască că ei de fapt, mă
, au resurse.
 Imediat mai răză.
 Ar ajunga la voi.
 Nu e o rușine să spui, nu sunt încă pregătit pentru obiect
ivul meu.
 Este o maturitate, să-ți spui, nu acum, anul viitor o să f
iu, anul ăsta am nevoie să mai întreabez abilități, să găses
c resurse.
 E strategic înțelept să nu arți gaz ca energie pedalând în
 gol.
 Când tu de fapt n-ai resurse, n-ai mentori, n-ai ghizi, po
ate n-ai emoțiile potrivițe încă, cum zicea colega de încred
ere în sine.
 Bă, eu n-am încredere în mine, perfect, asta devine obiect
ivul meu în următoarele luni de zile, să-mi exersez încred
erea în mine.
 Și aici vă dau un newsflash. Cred că v-am zis sau v-a zis
 în modul 2.
 Încrederea în sine nu este un ceva.
 Încrederea în sine este o consecință a ceva.
 Încrederea în sine nu este ceva ce ai sau nu ai.
 Este ceva ce apare după ceva ce faci.
 Cu alte cuvinte, încrederea noi apare după o provocare pe
 în care noi am trecut și n-am murit.
 Apare încrederea în tine că, pă, pfff, a durut, m-a zgut
urat un pic.
 Dar sunt eu încă aici.
 de NLP unul după altul, când eu luam panică la un ozit.
 Și a zis, ok, n-am încă de la mine ca trainer, ca ghid,
 e nevoie să antrenez asta.
 Și atunci am pus o pauză visul meu de trainer NLP
 și am făcut 2 sau 3 ani, cred că 4,
 doar workshop-uri de ozit sau 2,
 ca să-mi construiesc resursa de încredere,
 resursa de abilitate de a vorbi în public,
 resursa de identitate de trainer,
 resursa de a gândi strategic,
 resursa de a construi și a vinde un curs.
 Are sens?
 Și în 2017 când am simțit că sunt pregătit, pentru că aveam
 deja resurse de care vă spun,
 bine, a trecut să-mi spui pentru un proces de deblocare emo
țional de care v-am spus,
 când am fost în acel context de bărbați, staf bărbați ca
 exploratori.
 În 2017 în Scoția, după acel moment, ceva ce-mi lipsea mie
 era resursa de aliniere emoțională.
 Aveam niște bagaje emoțional pe care era nevoie să-l deblo
chez.
 și am făcut-o, din fericire.
 Și nu regret, de atunci mă duc constant singur.
 Atunci am fost trimis. Am fost trimis. Am fost susținut și
 ghidat și orientat.
 De atunci am încaut eu singur.
 Dar abia în 2007 am avut resursele aliniate pentru obiectiv
ul meu cel mare de a ține un curs
 și intenția mea a fost să fac o singură grupă la București
 de 10 oameni
 și am făcut două București și Cluj-Napoca de 20 de oameni.
 În momentul în care ești pregătit pentru obiectivul tău, te
 vor lua prețurprindere rezultatele.
 Dacă îți faci treaba.
 Nu doar dacă visezi, nu doar dacă doar aștepți, nu doar d
acă doar te întrebi, dar oare ce-mi lăsă?
 Cati?
 Dacă îți faci treaba.
 Dacă îți faci treaba, tu vei crește suficient de mare încât
 să meriți obiectivul tău.
 Până atunci doar visezi.
 E perfect în regulă să începi cu obiective mai mici care să
 te construiască pe tine
 pentru a putea fi în stare să atingi obiectivul mai mare.
 Și este uneori ineficient să încep direct cu obiectivul mai
 mare
 pentru care tu nu ești încă pregătit și nu ai identitate și
 nu ai
 resurse.
 Și ajungem la următorul
 criteriu când vine vorba de obiective
 care se numește motivație
 și o rog pe te o să-mi spună cu ce poți să sprijini
 Voi, Andreea, să îți mulțumesc pentru că
 Te începu bine
 Anul trecut la celalalt practitioner
 când a fost tata
 și am venit și eu la ultimul modul și îți mulțumesc pentru
 asta
 Ti-am zis ca nu mai scap de mine, de asta am venit acum la
 Practitioner
 si nu mult dupa ce am ascultat un alt curs de alta
 unde tu ai spus ca ai combinat NLP-ul cu stand-up-ul
 si mi-a venit in minte ideea de a combina NLP-ul cu pictura
 si pe drumul asta vreau sa merg in continuare, iti multumes
c pentru idee
 Super, ta, iata-mi ea mea
 Inspirata de la tine
 Am început să mi-a întrenez din LP-ul și pictura, am avut
 oportunitatea să încep să predau pictură copiilor.
 Știu că am văzut pe insta tu.
 Și acum, de asta am cerut și microponul, vreau să îmi exer
cez public speaking-ul și copywriting-ul.
 Excellent. Mai zici un an câte ani te rog?
 16.
 Bravo, Teo!
 Eu...
 Mulțumesc!
 Ești minunată, bravă!
 Și mulțumesc trață lui tău care e în echipa noastră, este
 Andrei de Sus, dacă vă întrebați care e la tatăliei.
 E fratele meu Andrei de Sus, care e și în echipa noastră
 pentru încrederea de a aduce un om atât de important din
 viața lui între noi aici.
 Bravo, ești minunată!
 Am întrebat-o câția ani are ca să vă fac să vă simțiți pros
porescu.
 De fine, zici catia n-ai si tu, te rog? Tare, cu voce tare.
 Tot 16, doar zic.
 Ca sa stiti, sunt printre noi
 esti amici.
 Care nu sunt mici, sunt mai mari in psihologie decat multi
 oameni care nu sunt in sala asta
 pentru atitudine, convingeri si flexibilitate.
 Bravo, voa tuturor, multumesc de incredere.
 Ce?
 Putem sa mergem si in celalta extrema, asa este.
 Sunt oameni foarte flexibili cu o varsta care pe mine ar
 putea sa ma faca sa ma simt nepot.
 Lejer.
 Bravo, fără dubiu. Bravo și părințul.
 Te rog, dragă mea.
 Mai tare?
 Dacă am un plan cursor pentru copii, am avut un plan, numai
 momentan.
 Am făcut niște proiecte cu Simona Cif. O știți pe Simona?
 Am făcut niște proiecte cu Simona Cif. Momentan nu mai reuș
esc să fac asta.
 Din motive de calendar și organizator și logistic.
 Mă văd cu ea acum pe o săptămână în Bulgaria.
 Și nu cred, nu știu, nu promit, dar nu cred că reușesc să
 facă încă o genație.
 Am făcut deja două, nu știu dacă reușesc să facă încă un an
 toamnă.
 Cum?
 Și cum a fost?
 Pentru tine nu!
 De ce am început să fie independenți și să-ți răspundă?
 Harta ta nu-i problema mai problema ta? Bravo!
 Pentru că noi în aceste cursuri ne...
 Foarte bine, să vă fie de bine.
 Foarte bine.
 Foarte bine.
 Gândiți-vă că este bine pentru ei să fie independenti și să
 nu mai fie influențabil de psihologia altora, pentru că e
 provocarea voastră să învăța să comunicați cu oameni
 independenți, corect?
 E un profesor pentru tine. Bravo!
 Foarte frumoasă atitudinea, bravo!
 Marius, te rog, și vine și microfonul și mergem mai departe
.
 Ai spus că prima dată când ai putut să ne alegem obiective
le să fie clare, precise...
 Să știu cât timp, când o să-l fac.
 Nu cat timp, ci să-ți propui tu o dată.
 Propun o dată, da.
 E, acum, dacă este un obiectiv mai mare, la care nu m-am g
ândit toate resursele de care am nevoie,
 cum e istor, că ți-a trebuit primată abilitate de public
 speaking sau de comunicare sau...
 pe care nu te-ai gândit la inițial că le ai.
 Ce mi se întâmplă cu obiectivul ăla mare?
 Adică eu mi-am propus o dată, sau în 31 decembrie 2023,
 și observ că nu mi se întâmplă că nu e realist.
 Nu e realist.
 Că nu e realist, pentru că mi-am dat seama că am nevoie de
 niște resurse pe care încă nu le am.
 Perfect.
 Fii atent, că ți-ai dat, adică o să-ți dai singurul răspuns
.
 Am văzut, ai zis că să încep cu obiectivele mai mici, să le
 fac obiective în sine.
 Cu resursele de care nu ai, le transform in obiective, sig
ur.
 Și atent, ți-ai stăut un pic.
 Cu aceeași procedură, pozitiv, timpul prezent, același
 procedură se menține și pentru resursele pe care tu încă nu
 le ai.
 Aceeași procedură, cu data certă, tg.
 Același lucru.
 Deci nu e nimic ca greșit să amând.
 Sau să vă învinovățeți cumva că n-am știu de la început să
 pun obiectivul cum trebuie.
 Deci când aud învinovățire, răspunsul este un flagrant
 constant, nu.
 Am înțeles.
 Vinovăția asta vreau să vadă, ever, ok?
 Vinovăția niciodată, sub nicio formă, nu este și nu va fi o
 resurse.
 Nu acceptați să vă învinovățească nimeni sau să vă învinovă
țiți voi pe voi, că aia mă interțează de fapt.
 Pentru că învinovățirea este una dintre preferatele formări
 de manipulare a oamenilor care știu că funcționează, ind
iferent că știu psihologie sau nu.
 Deci învinovățirea sub nicio formă, Marius, nu este accept
abilă.
 Dar vin și te întreb, la muncă, la lucru, în cadru
 profesional, vă întreb pe voi toți, atunci când un termen
 devine nerezonabil, datorită feedback-ului din piață,
 Sunteti de acord că devine acceptabil și nu e nicio panică
 că se duce mai departe?
 Că îl împinge mai încolo?
 De ce n-am putea face asta și în viața personală?
 Why? Că suntem prea atașați că nu, dar eu vreau acum.
 Ok, ori continui să visezi cu ochi frumoși și goi
 Fără să ai vreo șansă sau să ai șanse mici să-l rezolvi,
 ori îți adaptezi strategia.
 E perfect și de bun simț
 Și este unul de cele mai grele lucruri pe care putem să le
 facem, să acceptăm să împingem mai îndeparte.
 Realist, mi-a plăcut foarte mult cuvântul ăsta, termenul ob
iectivului mare.
 Pentru că realist îmi dau seama că nu am încă resursele. Și
 atentie, să accept asta mă, nu să intră în depresie.
 Să accept că e natural. Vă mai zic un hint. Nu contează
 data la care atingeți obiectivul.
 Călătoria către un obiectiv te va construi indiferent dacă
 tu împingi terminul mai departe
 și tu, antrenându-ți abilități, trecând prin experiențe,
 confruntându-te cu limite sau cu frici,
 te transformi psihologic, mergând către obiectivul tău ind
iferent călători sau nu, din star procesului valorosului.
 indiferent că îl atingi sau nu, din star procesul lui valor
os pentru tine.
 Da sau nu?
 Și veți ajunge dacă urmați această procedură și preluați
 convingile pe care încerc să vei instalezi în căpșor,
 în punctul în care s-ar putea să NU vă atingeți obiectivul,
 dar voi să fiți super încânteați de cine ați devenit pe
 drum.
 Și brus nu mai e despre obiectiv.
 E despre mulțumim imediat.
 cine vreau să fiu și cine e nevoie să devin eu, asumat și
 conștient, pentru ca la finalul călătoriei să fiu omul care
 a atins acest obiectiv.
 Sau, cum îmi place mie să spun, să-l merit.
 din transformarea mea, prin abilitățile mele, prin discipl
ina mea, prin consecvența mea,
 prin psihologia mea, să fiu omul care merită acest obiectiv
.
 Asta e mult mai important decât orice fel de obiectiv. Am
 avut obiective multe pe care nu le-am atins, target-uri pe
 care le-am ratat.
 Cu mult sau cu puțin. Dar ar lămas cu feedback, cu experien
ță, cu povești, cu lecții,
 poate cu prieteni sau aliați pe care am cunoscut pe drum
 sau mentori. Are sens?
 E ratat obiectiv atunci? Nă.
 Deci, a grija mare la atasamentul de obiectiv, pentru că de
 multe ori,
 atasamentul de obiectivul nostru ne crează anxietatea.
 Scopul și imediat, acolo în microfonele, în mijlocul de un 
ționan roz,
 anxietatea nu este o resursă bună din care să pedalezi că
tre obiectivul tău.
 Anxietatea este o resursă bună să-ți planifici obiectivul.
 Pentru că te face să vezi ce poate să mergă prost.
 Dar după ce ai planificat obiectivul, anxietatea nu mai e
 bună.
 Entuziasmă e bun.
 Bucuria e bună.
 Jocul e bun.
 Anxietatea e bună la început.
 Să pleci, să dea pornirea.
 Atasamentul de rezultatul obiectivului tău
 te va opri să te bucuri de călătorie.
 Tu citești gânduri, îmi zice colegă.
 Nu, nu citești gânduri. Am trecut și trec constant prin ace
eași procedură.
 Nu citezi gânduri. Doar cunosc bine psihologia de perform
anta, pe care am modelat-o de la alții și eu, că nu am avut-
o,
 pe care o aplic, obțin rezultate și vreau să vă transmis și
 vă.
 Și atunci adevine esențial încă un lucru, pe care nu era în
 plan să vă zic și vă mulțumesc că l-ați ridicat.
 Oricare ar fi obiectivul tău renunță la el înainte să încep
 călătoria spre el. O să vă zic imediat la ce mă refer.
 oricare ar fi obiectivul tau renunta la el
 inainte sa incepi calatura spre el
 Adica
 Impaca-te cu ideea ca e posibil sa nu se intample
 Ce ziceam mai devreme, ieri sau astia nu mai stiu, worst
 case scenario
 Impaca-te cu ideea ca e posibil sa nu-l atingi
 Si fă-o oricum
 In momentul in care tu te-ai detasat emotional si te-ai imp
acat cu faptul ca
 ba, e posibil sa nu se intample
 Dar hai să vedem ce iese.
 Te vei bucura mai mult de călătorie, te vei juca
 și vei accesa o stare de creativitate și de
 entuziasm
 pe care altfel anxietatea ți-ar sugruma o, dacă ești atașt
ia de obiectiv.
 Are sens?
 Renunțați la obiectivele voastre oricât de frumos ar fi și
 oricât de fain ar suna
 și bucurați-vă, concentrați-vă mai mult pe a vă bucura de
 călătorie.
 Nu obiectivele sunt în sine obiectivul.
 călătoria în realitate e obiectivul.
 Obiectivele bine setate
 sunt obiective care ne crează.
 Ca identitate. Ne cresc.
 Un obiectiv bine setat e un obiectiv care îți provoacă
 și entuziazm, și frică în același timp.
 Simți înrădare să începi, dar frică să nu greșești
 sau să pierzi. Ăla e un obiectiv bun.
 Dacă simți doar frică, ceva nu faci bine.
 Dacă simți doar entuziazme, ești prea visător.
 Și o să te lovești ca să te aduci păceale pe pământ.
 Și e bine, e ok.
 În realitate, sența sau, mult mai uite, eficiența,
 vine din a simți super entuziasm
 și frica de a începe, dar și nerădare.
 Băi, are senț ce descriu? Ați simțit cineva de-a dat o
 chestie asta?
 Ăla e punctul care spune obiectivul e bun.
 Și începe oricum, chiar dacă e posibil să nu se întâmple.
 Te rog, dragă mea.
 Mulțumesc, Luminiza.
 Go.
 Cred că am pus prea bine în aplicare tehnică asta cu formul
are obiectivelor specifice
 și am simțit cum mă simt în mașină, când conduc în mașina a
ia nouă, frumoasă
 și mă simt atât de bine, încât mă simt la fel de bine și în
 tigaia mea de 20 de ani
 și nu mai am nevoie de nu știu ce mașină
 și problema este că obiectivul rămâne neindeplinit
 și al doilea aspect al întrebării este ce faci atunci când
 Tu de fapt nu stii cum ai sa te simti intr-un nu stiu ce
 Volvo Range Rover bla bla bla
 Ca si cum, da, eu nu stiu.
 E ca si cum ma spui, uite ce ciocolata buna, dar eu nu am
 mancat in viata mea o ciocolata ca sa stiu cum.
 Nu conteaza cat timp emoțiile tale pe care tu le poti crea
 prin asociere, sunt unile productive, nu conteaza daca sunt
 si unile reale in raport cu cum te-ai simtit tu daca te-ai
 urcat masina aia.
 Pai bun, si presupunem acum revenind la prima instanta in
 care eu deja ma simti...
 Tu te-ai urcat vreodata intr-o masina similara cu cea pe
 care ai vrea tu sa te cumpari?
 Vorbește, vorbește, că...
 Ar trebui să mă duc să fac un test drive.
 Aoleu, și e imposibil să faci asta.
 Nu, nu, nu, asta probabil voi face.
 Atunci mai am o altă install.
 Ai prieten, sau nu știu, te-ai urcat într-un Uber,
 inventezi acum, ca să înțelegi câte opțiuni sunt.
 Da, și m-am simțit proastă și săracă într-un Lexus.
 Sigur, și asta atrage Lexus-ul.
 Asta-l va atrage Lexus-ul.
 Păi nu, evident.
 Nu? Am înțeles. Înțelegi un debat?
 Să înțelegi în debat?
 Da, dar în egală măsură cu ce spui tu acum, referitor la ce
va mai serios la clienții pe care i-am,
 eu mi-am dorit foarte mult, cum ai spus tu, să aduc valoare
 oamenilor care lucrează cu mine.
 Perfect.
 Și fac lucru asta de fiecare dată când iau rezultate implic
ite, am și o rezultat, simt satisfacția și rezultatul și așa
.
 Foarte bine.
 Dar obiectivul financiar tot sără, că sunt...
 Înseamnă că n-ai încă resursa procesului de vânzare.
 Vânzarea a valorii pe care tu vrei și știu că vrei și o văd
 că ești congruentă, că vrei să o oferi,
 în realitate, este abilitatea de comunicare.
 Dacă nu ai abilitatea de comunicare a valorii pe care tu o
 ai, degeaba ai valori.
 Are sens? Cunosc foarte mulți experți în ceea ce sunt ei,
 care sunt săraci.
 Cunosc medici care ar putea să facă bani cu duimul, rega de
...
 Știu pe cineva, încluj na poca prietena foarte apropiată,
 expertă în senologie, adică medicina sânului, lucrează în
 majoritar cu femei, este un super medic, o femeie, care
 face, când vine și lucrează cu femei, e cea care a diagnost
icat-o și pe mama cu un canceric mic la sân.
 A trecut, e bine, e în recuperare.
 Dar, când face comunicarea cu pacienta,
 și și cu pacientul, că nu are, dar domina cu femei,
 le explică inclusiv psihologia care a dus la acel blocaj.
 Adică le citește psiholog și îi spunea,
 auzi tu, cât de atât ești de copiii tăi?
 Cât de mult simți că vrei să-i hrănești în continuare?
 Și folosește foarte multe mea.
 Și deblochează în căpșorul lor, adică e sperța psihosomatic
ă.
 Și nu știe să vândă.
 atunci obiectivul final ar trebui să aibă și componenta
 financiară la final, să zic X sumă?
 Nu!
 Sau cum?
 Să aibă și resursa abilităților de a vinde valoare pe care
 tu știi că o ai.
 Nu înțeleg.
 Adică trebuie să înveți să vins, dragă mea.
 Am înțeles, bine. Păi dacă am clienti, cred că vânz, dacă
 am clienti, că doar nu vinde nimeni pentru mine.
 Nu, atenție, să vizi și mai bine.
 Bine, mulțumesc. Nu sunt la cursul potrivit înseamnă să mă
 mai duc la un curs.
 Possibil. E foarte posibil. E foarte posibil. Deși tot ce
 am făcut noi până acum, modul 1 și 2 sunt comunicare pe
 care o vei învăța în procesul de vânzare care doar sună alt
fel de același lucru.
 raportul, pacing pe realitate, oglindire, toate astea fac
 parte din proces de vânzare.
 Cei care lucreau astea în vânzări știu la ce mă refer. Adic
ă nu se afli lucruri diferite.
 Dar te rog să nu angaja vânzători că îți iau comision moare
, dacă nu știi învață.
 Vezi? Învață. Sau angajează copywriter care să îți creeze o
 pachetă de vânzare
 cu valoriile tale și produsul tău pe care să-l plătești, că
 e normal să fie așa,
 dar tu, creând odată o pagină sau un funnel de vânzare, nu
 e voie să-l creezi de fiecare dată,
 e voie doar să-l menții, să-l tweak, nu să-l...
 Dar puneți obiectivul ăsta, să îmi creezi un funnel de vânz
are, un proces de vânzare.
 Are sens? Și asta din fericire să învață. Eu am învățat ca
 fost polițist,
 n-am avut școala de marketing în spate. Am citit, am învăț
at, am pus întrebări, am fost mentorat.
 Ok? Bun!
 Da, te rog, Alex!
 Daca te siriti sa te vadă colegii mei,
 Mersi mult, Simo!
 Vreau sa-mi intreb
 daca inatingerea obiectivilor este
 importanta
 si cum suntem noi cu dopamina
 Daca imi dai un exemplu concret
 la ce te referi
 Din experienta propria, aveam momente
 cand...da, n-aveam claritate
 super mult, specificitate si toate chestii astea
 Am doream super mult.
 Si de odata ma opream.
 Ma luam cu altele.
 Observati in ce psihologiune vorbeste?
 Imi doream super mult.
 Si e regula, doar eu aud ce spui.
 Si te oprei.
 Da.
 Sau amana.
 Care e intrebarea?
 Daca conteaza cum sunt noi cu dopamina.
 Si uite, extrem de buna intrebarea, pentru ca
 vreau sa vadeti ceva si imi scapati, imi fugiti de pe radar
.
 Sunt doua variante
 și suntem la motivații, atenție, da?
 la modiste de motivație.
 Să-mi spui dacă are sens pentru tine, Alex, aici.
 Sunt patru aspecte
 pe care vreau să vă le zic la motivație
 și anume, numărul 1,
 tipul de motivație
 și anume,
 sunt două variante pe care, atenția,
 nu știu dacă o să le găsiți într-o carte,
 probabil că sunt undeva explicate mai bine decât știu eu să
 o fac,
 la mine asta ce urmează, să vă spun, sunt doar concluzii
 personale în raport cu cum am
 și mi-am dat seama că trebuie să fac altfel.
 Eu nu sunt omul care să se motiveze
 extrinsec, adică vorbind
 despre obiectivul meu și primind
 din exterior încurajare și bravo, Tatyf,
 abia aștept. Nu, eu nu sunt așa. De ce?
 Eu dacă vorbesc despre ceea ce vreau să fac înainte să fac,
 atât de bine trăiesc și mă asociez în momentul
 ca și cum deja l-am trăit, primez feedback-ul
 feedback-ul și aprecierea unor oameni care sunt entuziazm
ati de ideile mele,
 încât mintea mea crede că deja l-a atins și nu mai face nim
ic.
 Are sens?
 Cu alte cuvinte, când scot din mine ceea ce vreau să fac și
 nu mai este elementul surpriziu,
 eu mă demotivez, deși în momentul ăla simt dopamină, că îmi
 ia foc crerașul.
 Pentru că primez recompensa ca așicum deja l-am aprins, l-
am deschis.
 Pe de altă parte, dacă eu nu zic ce vreau să fac și știu do
ar eu,
 sau foarte puțini oameni în jurul meu
 și am elementul surpriză, în care doar apar și zic, ta-ra!
 Uite ce am făcut, s-au început să fac.
 Am...acel entuziasm în mine crește, build-up,
 și devine combustibil pentru acțiunea pe care am nevoie să
 o fac ca să realiză obiectivul,
 pe care entuziasm și combustibil îl cheltuiesc, ca să zic a
șa,
 dacă vorbesc despre ce vreau să fac, înainte să fac. Are
 sens diferența?
 Dacă despre asta e vorba, atunci e posibil că tu vorbind
 despre ce vrei să faci,
 să îți declanșezi dopă mină și să îți iei recompens anainte
 să mănânși ciorba.
 Adică să faci efortul.
 Testează.
 Versu' sunt alți oameni, ceea ce din unu' nu e greșit,
 diferit doar,
 care vorbind despre ceea ce vor să facă
 și primind încurajări din exterior validare sau nu știu or
ice fel de compliment,
 se motivează și se angajează, de aici vine extrins secți,
 se angajează în fața altora,
 că dacă ei nu fac lucrul ăla,
 sunt neserioși,
 Trebuie să plătească o sumă de bani. Sunt unii care așa fac
.
 Dacă nu fac asta îți dau o sumă de bani. Așa se motivează
 ei.
 Cunosc oameni care sunt așa. Am făcut și eu asta o dată în
 2018,
 dacă mă înțeles, în 2017. Am vrut să testez.
 Și am scris un articol pe blog,
 iar în timpul articolului sau la final am spus
 dacă primești 50 de comentarii, vini cu partea a doua acest
ui articol
 în mai puțin de 3 zile.
 Și am regretat.
 Pentru că eu nu aveam articolul 2, nu pregătit.
 N-i era doar un oha. Era un fel de...
 8.000 și ceva de share-uri al altul articolul la, cu peste
ul s-o stă ceva de comentarii, dacă nu mai mult.
 Și o a trebuit să scot din partea a doua, în 3 zile, în
 condiție în care mie îmi lua o săptămână și, dacă nu două,
 să scriu un articol cum vreau eu.
 Și l-am scris, tată, în trei zile.
 Pentru că mă angajasem în raport cu oamenii pe care vreau
 să-i servez și care îmi scriau pe mail deja.
 A bea, aștept, mâine vine articolul, nu-i așa?
 Și eram bă, mai fac asta în veci.
 Mă și-am făcut-o și am postat articolul și a rupt, a fost
 frumos, a fost ok.
 M-am felicitat, zice un coleg în față aici, dar nu mai fac
 asta doar oare.
 Pentru că m-a dus aproape de bărnaut, exact zice Laurentu.
 Și așa este, eu nu funcționez vorbind despre ce vreau să
 fac.
 Eu mă entuziasmez singur în căpșurile mele pentru că sunt
 și chinestezic introvertit.
 Și când încep să fac sau după ce am făcut scot ce am făcut
 și primesc feedback, accept,
 dar eu deja am parcurs procesul. Are sens, Alex?
 Ajun la voi?
 Vedeti voi in ce parte sunteti.
 Pentru ca e posibil sa fiti in etapa in care vorbiti despre
 obiectivele voastre,
 va luați dupa mina si de aia nu mai aveti motivatie.
 Ca va luați recompensa. Are sens, Cati?
 Te rog.
 Stiu? De aia te-am si nominalizat. Te rog.
 Zi.
 Tai, nu, ca o repet eu. Te rog.
 A, uite, ca venit Sima. Mersi mult.
 Dacă nu mai ai motivația respectivă, că ai zis cuiva sau aș
a, cum poți să o recapeți?
 Cum poți să o recapeți?
 Păi trebuie să te cunoști foarte bine să știi ce te motive
ază pe tine, Răzvan.
 Și dacă pe tine te motivează să spui cuiva, spune altu cu
iva.
 Sau spune și altu cuiva.
 Sau scrie, să dau un exemplu, scrie o scrișoare despre ceva
 ce n-ai vrea să, nu știu, fie neapărat public,
 Sigilează-o și dă-i unui avocat și spui, dacă nu fac asta
 în două săptămâni, public-ul pă net.
 Nu știu, inventez.
 Înțelegi un debat?
 Găsește-ți sursa și atenție,
 de multe ori nevoie și îți mulțumesc întrebarea,
 de multe ori noi crescând pe calea către obiectivul nostru,
 obiectivul nostru devine mai mic.
 Adică ne dăm seama că ne dorem și mai mult decât ne-am prop
us inicial.
 Și obiectivul nostru inicial nu mai e motivant.
 Are sens?
 Dar ne-a făcut să creștem ducându-ne către el.
 dar nu mai e suficient pentru ce am vrea noi de fapt.
 Și atunci vreau să vă dau latura, asta a fost cu motivația
 intr-inser, intr-inser, ca doua latura tot din două ele
mente,
 despre motivație.
 Unu, când obiectivul e prea mic, exact ce am vorbit cu Răz
van Adineaure,
 adică e prea mic sau devine prea mic,
 dar cumva e necesar să-l ating, pentru că depinde de el alt
ceva.
 Vă dau un exemplu, sesiunea.
 Ce urât, te uiti la mine?
 Te-am nimerit cu sesiunea?
 Sau uita-i la colegul aici in sesiunea.
 Ba, putini oameni sunt cei care pot sa zic, iubesc sesiun
ile.
 Du-te si in... stii?
 Ba, dar sunt necesare pentru ca te du la urmatorul nivel,
 da sau nu?
 Treci in alta etapa.
 Deci cumva, nu-mi plac, dar sunt necesare.
 Si atunci cand un obiectiv nu e suficient de motivant sa
 treci prin el,
 prima varianta pe care o propune NLP-ul se numeste chunk up
.
 ch-un-k-ch-un-k-ch-up
 Up
 Adică traducere
 Include obiectivul tău demotivant
 într-o strategie de atingerea unui obiectiv motivant
 Includă-l în procedura de atingerea ceva mai important dec
ât obiectivul respectiv
 sesiunea include-o în absolvire.
 Include o în senzația de libertate pe care o vei simți
 când vei lua diploma și vei spune sichtir.
 Tuturor profesorilor care te-au chinuit trei ani de zile.
 Include-o în senzația de libertate că poți să faci de acum
 încolo
 profesional cam ce vrei tu și nu mai spune alții ce să faci
.
 Poți să-l la profesori.
 Include-o în faptul că vei avea o diplomă, un titlu
 care îți vor da dreptul și poate
 contextul să sprijini alți oameni.
 Nu e ceva ce vrei să faci sesiunea.
 Dar rezultatul mai multor sesiuni e motivant pentru noi.
 Are senzit ce vă zic?
 Includ-l în ceva mai mare.
 Asta înseamnă chank up.
 Nu-mi place să merg la sală,
 dar mă duc pentru că peste șase luni voi atinge și voi avea
 asta.
 și mă gândesc la asta peste 6 luni, nu la ziua de mâine câ
nd mă duc la sală.
 Ajun la voi.
 Avem toți obiective care știm că sunt relevante și
 importante, dar de care nu avem chef
 sau de care ne este frică.
 Și ENLP-ul vine și spune, du-te cu mintea și concentrează-
te pe călătoria și etapa mai departe de obiectivul de mâine
 care nu-ți place,
 pentru că ăla e în realitate beneficiu pe care îți-l doreș
ti, nu sesiunea.
 Are sens.
 Alternativa de foarte multe ori sunt obiective care sunt at
at de mari in cat ne paralizeaza.
 Un milion de euro.
 Vreau sa slabesc 30 de chile.
 Ba, e mult. Adica...
 Duh! Un milion de euro... Bine, in ziua de azi nu mai e
 mult.
 Ca... na, inflatie.
 Da, hai sa luam un milion de euro, ca si perspectiva.
 Pentru majoritatea dintre noi ca societatea sa-ti propui
 milion de euro,
 este o suma in afara zonei de confort emotional vorbind.
 Si atunci ce faci?
 In parte anii de zile,
 si in cresteri confortabile.
 Adica,
 in primul an vreau sa castig sau sa economizez, depinde cum
 vrei tu sa-ti formulezi,
 10.000 de euro.
 Acum vorbesc la nivel de exemplu, nu? Luați la nivel de f
aptic.
 pentru unii va fi puțin 10 000, pentru alții va fi mult 10
 000.
 E doar un exemplu, da?
 Prima oan economisesc 10 000 de euro.
 Din veniturile pe care, din nou, nu vreau să le dezbat acum
 de unde le obțin, din strategia financiară de care am vor
bit.
 Cum fac să îmi cresc abilitățile și cum fac să...da? Am vor
bit în prima parte.
 Aștia 10 000 de euro pe care am obținut în prima oan econom
isiți,
 dacă știu și am educație financiară cât de cât, îi pun la
 muncă cât timp îi mă ocup de următorii 10 000.
 adică investesc sau cumpăr alte resurse care să mă educe
 sau să îmi dea abilități ca în omăturul an,
 să prind 20.000 de euro. Mă urmăriți?
 Pentru că dacă tu nu știi o informație, merită sau n-ai o
 abilitate, merită să plătești o sumă mare de bani
 ca să-ți obții informația sau abilitatea care să te facă să
-ți triple suma. Are sens?
 Și aici vă dau un citat, nu știu cum îl cheamă, e un tip
 foarte în vârstă pe care îl respect, dar îmi scapă numele
 lui.
 O să-mi aduc aminte, care zice așa, eu de la Lorand îl știu
, de la fratele Lorand, vorbi cu el într-o seară despre asta
.
 Și de la el îl știu citatul, dar nu e a lui, e nici al meu.
 Ești la o abilitate distanță să-ți dublezi venitul.
 Cum îi zice? Nu te aud.
 Nu e Maxwell, nu e Warren Buffett, nu. E un tip grizonat al
b cu parul alb.
 Brian Tracy. Nu. Imi scapa. Brian Tracy.
 Esti la o abilitate distanta sa-ti dublezi venitul.
 Exemplul personal. Ba, eu in sistemul de stat la politie,
 castigam cat meritam.
 Ata-ta castigam.
 Când am început să întrenez abilitatea de copywriting și am
 început să învând propriile mele produse,
 cu mentoratul Luzărnescu și aluMarius, cu feedbackul Pera,
 și care mai era pe lângă mine disponibil să îmi dea un
 feedback pentru că eu îmi făceam munca
 și mi-am făcut munca, nu doar ceream sfaturi.
 Eu auzeam o informație și primeam o informație, o aplicam
 și veneam cu feedbackul și am zis, acum ce fac?
 Și pentru că am avut atitudinea asta proactivă, ei, ca ment
ore mei atunci și prieteni foarte buni acum,
 ziceau, men, îți mai dau ceva, ia. Ca să aplici. Încerc să
 vă bat un apropo.
 Noi tot și eu și Mareu și Zărenescu și toți oamenii, și
 prin inclusiv echipa noastră, bădintelj de aceaștia stat
amentă.
 Ceei dintre voi și din oriunde care se mișcă și fac și
 activează și obțin un feedback și vin către noi, au sprijin
ul nostru.
 gratuit pe cât posibil putem cu mare drag, pentru că vrem
 să dăm din ce am primit rândul nostru.
 Cei care zic că vor să facă și nu fac și doar să alintă,
 au compasiunea noastră.
 Dar nu o să intru peste ei să le arăt, nu știu, rețeta de
 succes,
 are senzit ce să zic?
 Și revin.
 Eu când eram în sistemul de stat, câștigam cât meritam.
 În secunda în care am început să mă întrenesc copiul
 writing-ul, să scriu,
 și să împromovez propriu evenimente modelând paginele Luză
renscu și numarius,
 am început să câștig mai mult.
 Prima mea zi de training din viața mea plătită am câștigat
 aproape 1000 și ceva de euro.
 În 2017, 1000 și ceva de euro...
 Era un pic.
 Atât de un pic eram, încât eu eram în anxietate că vine de
geaul și mă leagă,
 că eu ca ofițer de poliție activ eram în sistem încă,
 Nu în 2017, în 2013 mă scuzați, în 2017 am făcut un LPE-ul.
 În 2013.
 Vine și mă leagă de geau că eu, ca ofițier de poliție,
 primez bani fără factură, că nu aveam nici firmă.
 Era tăiat ca maioneză. Când am ieșit din sala de curs, ave
am bani puși în portofel cămuțul a venit cu cash
 și portofelul meu se închidea.
 Și l-am ținut așa pe lung, l-am pus...vă jur, e fază, 100%
 reală, l-am pus în geanta mea de laptop nouă, am aici, am
 întors-o cu fața către mine, zici că am furat, adică și cum
 am ieșit din sala de curs, zici că acum, dacă îți spune...
 BAU!
 Mă puneam singur la...
 Eram tăiat ca maioneza.
 Credeam în sufletul meu că nu merit sau că-i prea mulți b
ani.
 Pentru o zi de muncă.
 Câștigam aproape de două ori, sau două ori și-un pic, sau r
ămeu într-o zi de muncă.
 Am ajuns și acum țin minte până în Berceni cu metrouul, că
 cine dreacă avea bani de taxi? Deși avem un mil de ori la
 mine, eram chitros.
 M-am dus cu metrouul. Păi era la Victorie și trebuia să aj
ung la Berceni.
 Și am zis, bă, dar e metrou acid, cine dreacă ia taxiul
 pentru... Nu.
 Iulie țin minte așa cum era.
 Și am ajuns la Berceni, înainte să urc în casă să te amâng
az de la cineva, la o prietenă de familie de-a noastră.
 Mi-a fost frica sa scot portofelul sa puteti berea.
 De ce? Senzatia mea erau ca erau prea multi bani in raport
 cu ceea ce meritam.
 Dar in realitate ce s-a intamplat?
 Abilitatea mea noua de public speaking combinata cu copy
writing mi-a dublat sau tripla venitul.
 Ajun la voi.
 Esti la o abilitate distanta si tu sa-ti dublesti venitul
 numai nu stii care e aia.
 Si iti dau eu cateva hinturi.
 Copywriting, adica scrie despre tine si valoarea pe care tu
 o ai de dat, draga mea,
 este o abilitate necesara indiferent de nisant care tu
 activezi.
 Nu ma intereseaza in ce activezi, ca esti agent imobiliar,
 ca esti antreprenor,
 ca esti coach, trainer, medic, nu pasa.
 Daca vrei sa castigi bani de la alti oameni, alti oameni ne
 voie sa afle de tine prin abilitatea ta de a te promova.
 Si poti sa faci asta organic, nu neaparat platit prin
 Facebook Ads.
 Alt abilitate. Public speaking-ul.
 A putea să întrenezi, a dorii și a intenționa să vorbești
 în fața altor oameni
 despre ceva ce ei au nevoie, vor și sunt dispuți să te plă
tească,
 îți va quadrupla venitul într-un ritm de znosă zine să cre
zi.
 Pentru că este vorba din abilitățile ale alea de care v-am
 spus mai devreme în prima parte a zilei,
 cu impact asupra vieții altor oameni, ideal din ce în ce
 mai mulți.
 Una e să vorbesc eu unul la unul cu cineva, cu Cosmin din
 fața mea, poate stau la însorșenință individuală cu el,
 Și altă îți vreți cu 250 de ceodată. Are sens ce zic?
 Abilitățile sunt diferite. Una este de consiliere, de
 coaching.
 Asta e de public speaking. Vă mai dau aici o nuanță?
 O nuanță la public speaking este vânzarea prin public
 speaking.
 Nu e suficient să știți să vorbești în public dacă vreți să
-și vizi.
 Psihologia vânzării de pe scenă și abilității de care ai ne
voie ca să vizi de pe scenă
 sunt diferite decât cea în care ai nevoie să livrezi de pe
 scenă ceva.
 Și am aflat asta din experiență.
 La primul meu Pici cu public, Pici înseamnă ofertă, da?
 Cu scenă.
 În 2018 m-am provocat intenționat.
 Mergeau foarte bine a selele online.
 Și am zis, un maros în 2008, și pe băi, eu vreau să fac și
 conferință.
 Când am făcut niciodată.
 Dar de ce? Mă prik tisesc.
 Mi-era dor să-mi fie frică, jur?
 Mi-era dor să-mi fie frică.
 Și mi-am organizat cu o cuverență în București și în Cluj-N
apoca.
 În Cluj-Napoca a fost calendaristică înainte, prima,
 0 conversii.
 Dintr-o sală de 130 jame.
 La livrare, știți cum am fost?
 Raquetă.
 Ce să fac, cum să fac, explicam, coaching,
 mamă, carizmă, catelin, că glume,
 a fost genial. Deci dacă te uiți pe pozele de atunci,
 ați zici, frate, ai rupt la nivel de feedback
 un om verbal al celor care au fost în sală.
 A venit piciu.
 Nu mai aveam aer.
 Mânecam, mântușeam,
 am băut un litru jumate de apă în 5 minute și nu mi se um
ezea gătu.
 Pentru că sunt alte convingeri necesare,
 altă psihologie, alte abilități, alte emoții.
 Trebuie să crezi foarte mult în ceea ce vrei să oferi.
 Și eu credeam, dar nu știam cum să conving de asta.
 Mai are sens diferența?
 Sunteti la o abilitate distanță de a vă dubla venitul?
 AI-ul, acum mai nou,
 oamenii care vor învăța să lucreze cu AI își vor, nu știu
 cum să pronunț.
 Îmi vine să zic, va dropla, dar nu, e de 10 ori mai mult
 decât va dropla.
 Venitul în următorii, în următoarele luni,
 nu mai este suficient să știți să lucrezi pe internet.
 AI-ul va da peste cap realitatea multor oameni și companii,
 se întâmplă deja, eu mă bucur că se întâmplă.
 Cu rezervele mele.
 AI-ul nu se va opri, va continua sa se dezvolte, suntem do
ar in prima millisecunda, apariția AI-ul, ca rol în istorie
 a umanitatii.
 Este în prima millisecunda. Avem mult timp, până aici, cu
 AI-ul, care nu va dispărea.
 Decât dacă se preumine cu toți, nu știu.
 De exemplu, nu sunt de acord să fie folosit AI-ul în
 managementul bombelor nucleare.
 Că poate apasă unul o tastă greșită în programare și să
 pare lui într-o zi că-i merg cu retrograd.
 Și apasă eject pe state și statele pe Rusia și BUM!
 Ne aprindem țigăra. Îniniștiți.
 Însă AI-ul e aici să stea. He's here to stay. Ok?
 Și atunci, oamenii care vor fi deschiși să studieze AI, să
 fie curioși de AI, să vadă cum în nișa lor pot să implement
eze AI-ul.
 Și nu e greu. Culmea ironiei este că nu e greu. E doar des
pre a ști ce să-i ceri și ce să-i explici și cum să-l înveți
.
 Adică să-i dai materiale de-ale tale, sau cursuri, sau...
 Nu e despre a... stii, programare.
 Băi, are sens ce vă zic?
 Și sunt foarte mulți oameni care se luptă cu asta.
 A, nu, AI-ul e rău, căh, ne iau serviciu.
 Bă, s-ar putea să tu să stai pe Bahamas undeva cu un MyTime
 în mână
 și AI-ul tău să-ți conducă firmă.
 Mm-hmm. V-am arătat? Nu, n-am timp acum.
 Mi-a făcut fratele Valentin un cadou excelent.
 Poate reușim să-l pregătim valentin pentru final de zi la 4
.30 imediat?
 Filmulețul ăla cu mine nu vreau să le zic despre ce-i vorba
.
 Crezi că reușim? Filmulețul ăla cu mine de 1 minuit jumate?
 Valentin, îl pregătim? Ce zici?
 Filmulețul ăla cu mine, care mi-l ai făcut un mie cadou, nu
 vreau să le zic despre ce-i vorba.
 Crezi că reușim să-l proiectăm la final la 4.30-5 ferunțări
?
 Te rog, dacă poți, dacă nu-l pun eu de pe telefonul meu că
 e doar suficient să s-audă.
 Ok? Nu o să vă zic despre ce este vorba, cei care intuiți
 sau știți, tăceți, vorbă.
 Ca să vedeți ce înseamnă
 tehnologia atunci când oare ai la cine să apelezi, adică
 experți într-un domeniu,
 oare înveți tu despre asta și știi ce să cere AI-ului. Are
 sens diferența?
 Suntem în mijlocul unei explozii a productivității
 de care ai de ales să te sperii sau să te educi.
 Când mă refer la AI, ok? Atât vă zic.
 Mai departe, următorulă condiție când vine vorba de formul
area obiectivului, e clar partea cu motivația?
 Fie-i prea mare obiectivul și te anxietează și de aia nu te
 apuci că te sperie ce ai de făcut, 30 de kilomitri de euro
 etic,
 și atunci să împarci în bucățele mai mici. Cum să mănânc un
 elefant?
 Cu lingurița, bucățică cu bucățică.
 Fiți atenți la obiectivele voastre să nu fie mai mari decât
 abilitățile voastre în momentul ăsta.
 Și atunci împarte-l în etape.
 Vrei să slăbești 30 de chile? Pună-ți 1 chil pe săptămână.
 Și ai răbdare.
 Nu mai mult.
 Vrei să faci 1 milion de euro? Pună-ți obiectiv, nu știu,
 câteva 100 euro pe săptămână,
 și pune-ți obiectivul să crești venitul cu minim 100 de
 euro pe lună.
 Și fii atent să întâmplă în 2-3 ani. Să-mi aștea dobandă
 compusă.
 Vrei să-ți faci banii să lucreze pentru tine? Educație
 financiară.
 Învață despre bursă.
 Valentin Edeluc a venit în fața voastră acum 3 săptămâni.
 Este omul de la care eu am învățat acum trei ani de zile
 să-mi fac portofoliu pe bursă, pe internațional și pe Român
ia.
 Și nu regret.
 Și nu e despre a jucă la bursă,
 eu nu vând, de exemplu, eu doar cumpăr.
 Indiferent ce se întâmplă în data D,
 intr-o trei minute pe platformă, cumpăr,
 ce știu că trebuie să cumpăr conform strategiei de investiț
ii care e ușor de gestionat,
 Și închid platforma, nu mă interesează crește, urcă, pic, I
 don't fucking care.
 Și am active, am companii în indicele pe care eu îl replic,
 bet în România, că nu fac trading din nou,
 care au și 50 sau 70% de creștere.
 Are sens ce vă zic? Adică banii mei muncesc pentru mine în
 timp ce-o scu' voi aici.
 Asta e altă strategie când vine vorba de financiar.
 Nu lăsa banii să stea în cont.
 pentru că e inflație
 și pentru că pierzi banii pe care banii îți ai pot să îi
 facă.
 Ce ai nevoie pentru asta? Educație.
 S-a mers până acolo încât o platformă, XTB se numește
 pentru trading internațional,
 a automatizat investițiile. Adică nici nu mai e nevoie să
 intri tu pe o platformă.
 Tu trebuie să ai bani în cont.
 Și să-i zici tu cât să învestească și în ce, în ce data lun
ii,
 iar înainte că o zi sau două eu am un ordin bancar debit
 direct care pleacă din banca mea către XTB,
 Banii mei ajung din contul meu in XTB, XTB-ul investește
 conform algoritmului pe care eu l-am setat, care este unul
 extrem de safe, adică nu joc, nu agresiv, nu fac trading.
 Ba, din contru, undeva la 6 de lațe din venințele din
 activele mele sunt în obligație înșitituri de stat, adică
 foarte defensiv.
 Store of Value se numește, eu nu vreau să fac hype-uri. Mă
 joc cu câteva și XTB-ul mi le investește automat.
 Cu cât mai repede începi să îți pui banii la muncă, cu atât
 mai frumoasă va fi pensia ta.
 Să ții minte replica asta.
 Indiferent ce vârstă ai.
 Îți promit.
 Dar o să mai vorbim despre asta.
 Mai departe, următorul criteriu al unui obiectiv bine setat
 este să fie conectat la identitatea ta.
 să fie conectat la identitatea ta,
 să te reprezinte,
 să fie despre tine și nu despre altcineva.
 Și aici am două lucruri să vă spun.
 Ăla, mersi mult.
 Hai să-l punem acum, îl punem acum?
 Sau la final, cum vrei?
 Cum?
 Un minut.
 Vă zic până atunci despre ce vreau să vă zic.
 Sunt două valențe, două nuanțe când vine vorba despre să te
 reprezint obiectivul tău.
 Unu, foarte multe dintre obiectivele noastre nu sunt ale no
astre, sunt moștenite sau primite de la altcineva.
 Și din dragoste pentru acei oameni pe care i-am iubit sau î
i iubim, am acceptat să îndeplinim obiective care nu ne rep
rezintă pe noi.
 Gen să faci medicina sau contabilitate când tu ești artist.
 Ca suflet. Pentru că așa a zis mama.
 și vreau să fac să fie mândră de mine.
 Știți oameni care au avut obiective de genul ăsta?
 Legăsiu, da.
 Dar nu e nici legăsiu, este mai mult o presiune
 pe care mama, bunica sau tata sau bunicul, din toate inten
țiile bune,
 vă promit că nu am niciun fel de dubiu în sensul ăsta,
 ne-au ghidat într-o direcție fără să le pese de care direcț
ie vrem noi să mergem.
 Din intenții bune, din nou.
 Păr mine mama m-a ghidat să mă duc să mă fac o fiserie de
 poliție
 în condiții în care eu nu aveam nicio treabă cu poliță.
 Mi s-a potrivit o perioadă.
 Dar n-a fost ceea ce sufletul meu avea nevoie să fac.
 Eu cumva, la nivel de psihologie, sunt bohem, artist, scenă
, are sens?
 Bine, mama s-ar avea ca n-avea de unde să știa asta.
 Nu făcuță nimeni cu ea orientare profesională ca să știe
 cum să mă sprijine pe mine.
 Ea voia să găsesc un job sigur, safe,
 mai ales că avea și statut,
 ofițer de poliție.
 Taică mi-a fost ofițer de armată,
 era la îndemână, da sau nu?
 Bă, dar n-a fost sufletul meu, am suferit că am intrat în
 Academie din ambiție,
 primă oră am picat, a două oră am intrat,
 am stat în Academie din ambiție, am intrat din ambiție și
 am stat din ambiție,
 dar eu de când am intrat în Academie, am știut că nu ies la
 pensie de acolo.
 Efectiv, simțeam că nu ies la pensie de acolo.
 Știu un caz, la un curs, Marius a lucrat cu el,
 eram în sală atunci asistent, acum mulți ani,
 Cu un tip care, în față, eram 30 oameni în sală, zice, am
 dat de 5 ori să intră în barou la avocatură.
 Fast forward-l am întrebat și am ajuns la concluzia, dar ok
, dar de ce îmi tăi opri la 3-a oară sau a 4-a? Ca a intrat.
 Iice, pe 4 de marte bunica mea a spus că ar fi extrem de m
undră să mă vad avocat.
 Și el, în iubirea pentru bunica lui, absolut unorabile și
 pe care o respect că ești, și eu am avut o bunică care m-a
 iubit foarte mult.
 și care la fel mi-a dat niște direcții bune de foarte multe
 ori,
 au acceptat obiectivul de la bunica lui.
 Doar că îl mânca, îl consuma, nu era ceea ce voia el să fac
ă.
 Făcea, făcea bine, dar nu era împlinit.
 Mare sens?
 Fiți atenți la ce obiective ați acceptat în viața voastră
 sau poate chiar vi le doriți voi acum, fără să fie în real
itatea levoastră.
 Care sunt obiective poate să îi impresionați pe cineva,
 să vă răzbunați pe cineva, să faceți pe cineva să fie mând
ru de voi, imediat, omitând ceea ce voi în realitate vă dori
ți.
 Asta-i prima nuanță.
 A doua nuanță.
 Obiectivul tău e nevoie să fie împlinit în timp ce îți po
artă amprenta ta.
 E bine, sunt primul om care vine si spune, modeleaza efic
ienta altor oameni, fata ceea ce fac altii ca sa ai succes,
 si aducu' tine amprentata, nu renunta la ea.
 Adica nu copia pe altii. Ia-le strategia, procedura, dar nu
 le lua continutul si energia. Nu copia.
 Pia, adu-ți amprenta ta.
 Și vă dau un exemplu aici.
 Cine a văzut Boimin Rhapsody despre Queen?
 Ok, mulțumesc.
 Cred că și acolo este, dacă nu, într-un interviu undeva.
 Fiți atenți, nu glumesc.
 Bun, lasă-mă să dau exemplul ăsta și dăm play imediat.
 Lasă-mă să vă dau exemplul ăsta.
 O să fiți surpriniți.
 Îl pui prima oară pe primul, da?
 Freddie Mercury, într-un interviu, un anii 70 și înainte să
 explodezi el sau 60 și înainte să fie mega vedetă,
 a fost întrebat la un moment dat, ce te-a făcut și ce te-a
 motivat să îți dorești să devini star rock?
 Întrebarea legitimă de un reporter.
 Era un creștere, erau din gen ce mai vizibili, și Freddie
 se uită la el și spune,
 Dar eu nu vreau să devin star rock, eu vreau să fiu o
 legendă.
 Și a fost?
 Înțelegeți un debat?
 Nu vă luați obiective care seamănă cu altora doar pentru că
 vreți să fiți ca ei.
 Luați-le obiectivele și puneți esența voastră, energia vo
astră, parfumul vostru
 în modul vostru propriu, în timp ce ești atent la feedback
 și e nevoie să te repliez uneori.
 dar nu copia de dragul performanței.
 Puneți parfumul, amprenta.
 Și asta afli pe drum, nu la început. Atenție, vreau să fie
 și asta clar.
 Nu la început știe exact ce o să faci tu frumos diferit, un
ic.
 Imediat. Acolo un microfum vor rog care-l duc la mâna și nu
 vorbește des cu mine,
 și imediat și la rauneță.
 Nu la început vei ști ce vrei să faci tu diferit.
 Și unic și personalizat.
 Pe drum afli, dar începe.
 Te rog, numele? Ca vorbesti rar cu mine?
 Lucia, da. Vorbesc foarte rar.
 Iar ultimata, in tabara de anul trecut.
 M-am redesit total in aceasta poveste si nu puteam sa nu ma
 ridic, sa nu vorbesc de si...
 Bravo. E cel mai confortabil, da.
 Ne-am dorit foarte mult sa fiu jurnalist.
 Si am luptat foarte tare sa fiu jurnalist, numai ca la un
 moment dat a venit...
 după ce lucram deja de pro 5 ani în presă
 și mi-a zis, tu nu o să poți niciodată să fii polițist, cum
 am fost eu.
 Și zic, știi ceva, tău mi-am primit o ofertă să fiu jurnal
ist la Poliția Română, la revistă.
 Nu, tu nu o să ajungi niciodată acolo.
 Și am făcut greșala.
 De-a acceptat provocarea.
 De-a acceptat provocarea, pentru că mă simțeam vinovată.
 Cum să nu reușesc eu să ajung acolo?
 În ochiul tata.
 Și, exact cum spuneai tu, trebuia să fiu originală, nu pute
am să mă duc să lucrez acolo și să scriu la comanda articole
 despre ministrul de internet sau mai știu, care secretar de
 stat.
 Drept pentru care m-am mutat dintr-o instituție alta în
 Ministerul de Internet până mi-am găsit un loc.
 De fapt, în fiecare instituție în care am fost am făcut o
 revistă.
 La imigrări, de exemplu, m-am dus și am făcut, din momentul
 în care s-a înfințat imigrările,
 La IG, am făcut o revistă, Migrația Shazilov, cu ISSN, cu
 tot.
 Am fost la școala de aplicație Mihai Vitezu și acolo am fă
cut.
 Deci, practic, te lasa t-am printat pe oriunde e mes.
 Am fost la ISOV dupa aceea.
 Uuuh!
 6 ani am facut cea acolo revista.
 Aia pe Brâncovea, nu?
 Olteniței.
 A, Olteniței.
 Aia, da.
 Și...
 Am resistat 5 de ani în Ministerul de Internet.
 Am ieșit la pensie.
 Felicită!
 Mulțumesc!
 În timp ce tu în realitate erai un jurnalist sub acoperire.
 Exact.
 Și membră UZPR.
 de pere.
 Și acum stau și mă gândesc, ascultându-te,
 cât de mult mi-ar fi folosit mie în cariera mea,
 tot ce spui tu aici,
 cât de mult aș fi crescut
 și cât de mult aș fi putut să fac
 acolo, unde eram.
 Lumea nu prea înțelegea ce făceam eu,
 dar se bucurau când vedeau că apăreau în revista aceea
 și se gândeau de multe ori, îmi spuneau, Lucia, da, e mult
 prea frumos de cum e realitate,
 tu scrii aici ca și cum e ideal să fie.
 Dar eu așa vedeam, sau așa...
 Erei mai mult decât un jurnalist atunci, erai romancier, po
ate, erai scriitor, erai autor...
 Nu pot să spun că...
 Pentru ei.
 Da, pentru ei, pentru că ei nu reușeau să pună în cuvinte
...
 Eseist, exact.
 Ei nu reușeau să pună în cuvinte activitatea lor, dar asta
 făceau.
 Atunci, îți reamintesc,
 foarte v-am mai spus asta,
 și este foarte important să ajungeți toți acolo,
 erai sau ești și ești, încă sunt sigur, un comunicator.
 Da, păi, am făcut Facultatea de Jurnalism, deci...
 Deștirent.
 Da.
 Bravo, mândru. Superu.
 Asta am vrut să o spun și nu m-am rezistat, pentru că...
 Bravo, bravo, bravo, bravo, bravo.
 Mulțumesc.
 Bravo, mărții mult de împărtășire.
 Evaluați-vă ovectivele pe care le aveți voi acum pe foaie.
 Deci, dintr-o perspectivă următoare, prima întrebare, simt
 că datorez cuiva vrunuri din aceste obiective?
 Simt că datorez cuiva vrunuri din aceste obiective?
 Și dacă dacă dacă?
 Și dacă?
 Și dacă fac ce fac cu asta? Da, e bună. Da, da.
 Că poți să accepti asta.
 E regul, atent, îi zice, bine, Matei,
 poți să accepti asta, că simți tu că datorezi asta cuiva,
 dacă pentru tine este o resursă, ok, nu am o problemă cu
 asta.
 2.
 Simt că vreunul din aceste obiective este moștenit
 de la cineva?
 Pentru care a fost mai important decât e pentru mine?
 Simt că vrunul din acest obiectiv este moștenit de la cine
va pentru care e mai important decât e pentru mine?
 Ci 3?
 Este vrunul din aceste obiective copiat?
 Fără să vreau.
 de la cineva pe care-l admir
 si care as vrea sa devin eu la randul meu,
 ca uneori avem tendinta sa ne copiem obiectivele de la
 mentorii nostri.
 Si nu e ceva sanatos,
 pentru ca obiectivele lor sunt potrivite pentru ei.
 Este acest obiectiv copiat, fara sa vreau,
 din admiratie si iubire pentru cineva
 care este așa cum aș vrea eu să fiu sau să devin.
 Și răspundeți-vă înscris de mâine în colă.
 Pentru că acum, fratele Valentin,
 o să ne arate ceva.
 Ia să vedem.
 Deci încep cu varianta de la care am plecat, da?
 De la care TU ai plecat.
 And out. Ați zis da ce am făcut? Am pus întrebarea de metam
odel, dar am pregătit-o non-verbal, cu tăcere, fără să zic
 absolut nimica.
 Vi s-a părut naturală sau forțat? Adică la modul sincer.
 Voi știați ce se întâmplă, că știați că fac joc de rol, dar
 vi s-a părut naturală sau forțat?
 Adică ai luat-o ca un... Bă, dar de unde ai venit și tu cu
 întrebarea asta, că ți-am spus că nu pot și nu pot?
 sau ai simțit-o, dacă m-ai întreba așa și mi-ai dat așa spa
țiu să rume, aș răspunde la ea.
 Naturală.
 Ce înseamnă asta? Am mulțumesc pentru feedback.
 Ce înseamnă asta?
 Fraza tampon poate să fie inclusiv o tăcere,
 cum am făcut eu a din eauri,
 pe care o pui în mod intenționat
 ca să crești importanța
 mesajului care urmeaza.
 Ați sesizat ceva?
 Stop!
 O să răg să aveți camera și pe public, vă rog,
 că vreau să le văd fetele mai târziu.
 Fiți atent ce s-a întâmplat,
 după ce Valentin a luat o provocare
 fără să o lancez eu, că așa-i place lui,
 să plictisește probabil, n-are multe de făcut.
 Și am zis eu de ceva ce am văzut,
 că nu mai știu, alt cineva
 a făcut cu Marius, cu un alt material de-al lui Marius,
 material de alu-mariu si o zi ba ce m-am amuzat, ce tare a
 fost. Si Valentina a zis,
 sau, pai, stai in pic, cum sa nu primeesti tu? Ia de aici!
 Si a luat acelasi material pe care l-ati vazut,
 i-am aratat de unde a plecat, asta a fost intenția, sa vorb
im de unde a plecat.
 Si a iesit,
 si sa-mi spunezi la modul, da, fi sincer, dupa ce s-a inch
id de materialul,
 cum vi se pare, a iesit asta.
 E, voila.
 Avem vreo remarcare ce j-ai facut?
 Ia regula?
 Ați văzut ce am făcut? Am făcut o chestiune de metamodel,
 dar în silență, nu verbal.
 Ați văzut că așa ar fi natural sau forțit?
 Frânșoar, vă știți că am făcut un rol?
 Ați văzut că așa ar fi natural sau forțit?
 Voi l-ați prins ca un măcar? De ce vă poseți această zi?
 Dacă mă întreabă și îmi las să reflește,
 îmi spun natural.
 Mă mulțumim pentru vădutul.
 Că asta implica pentru tine?
 Fara tamponului poate fi și un silenț,
 tot cum am făcut-o înainte în passul,
 fără să-l spune un mot.
 ...que vă placez intencționelor pentru a înforța importanța
 de mesajul următor.
 Ați văzut ce am făcut în textul tău pentru a captiva atent
ia?
 Sucitez curiositatea vă, și îmi susțină un lucru esențial,
 care trebuie să fie înțelesat înainte de a înforța impactul
 de vă.
 Încă unul dintre aceste lucruri am folosit silență, și o să
-l fac în nou pentru a vă arăta cât de mult poate poate să-l
 faci natural,
 Suntem cuvinte de cei care stiu ca franceza a fost 100%
 corect.
 A fost sau nu?
 Cati dintre voi ati fost convinci daca nu erati aici ca a f
ost vocea mea?
 In franceza.
 Este 100% vocea mea doar eu nu stiu un bob de franceza.
 A fost o vocea de franceza.
 A fost o vocea de franceza.
 A fost o vocea de franceza.
 De ce? De franceză.
 Este 100% vocea mea, doar eu nu știu un bob de franceză.
 Zero. În afară de Raproch-Mont și Silvoplei și Oui-Oui și
 Sacrableu.
 Nu știu nimic. Ce-am cer să vă spun?
 Este o abilitate pe care, după ce Valentin mi-a trimis-o și
 m-am distrat de...
 Am râs cu lacrimi în mijlocul Parcului Julius, mă tremura
 fața de lacrimi de râs.
 Eu m-am pus pe o bancă și știți care a fost gândul meu?
 Păi, câți bani pierd?
 Câți bani pierd?
 Pentru că nu sunt prezent pe piețele ale căror limbă nu o
 vorbesc.
 Dar ce bine că a apărut asta, pentru că deja aveam în cap l
ansare în Franța,
 lansare în Olanda, lansare în Azerbaigena.
 Bă, nu glumesc!
 Are să ne spun? Bine, la rabă nu o să prindă glumele, că cu
 ei nu mă joc.
 Hai să zicem că mă iau prea în serios, la ei nu mă duc.
 Dar acum gândind entrepreneurial, câte piețe aș putea să vă
 deschide
 prin faptul că vă trece materialele, și eu și Marius, prin
 astfel de tehnologie
 care ați văzut că voi știți că e AI.
 Bă, da, dacă nu știi că este AI, sau chiar dacă vei ști că
 este AI,
 dacă ții valoare din produs și din material, mai contează?
 Nu mă duc.
 Ba, mai mult de atât, glumesc, glumesc, glumesc.
 Mă duc pentru că au apărut deja metode de traducere instant
aneie, Jeta.
 Instantaneie. În timp ce vorbesc, eu zic ceva și tu auzi în
vă din bancaretul nevoie să auzi.
 Și stă... bă, vorbeam mai devreme la nivel de suntem la o
 abilitate distanță de a-ndupla venitul.
 Abilitatea asta crește, nu știu cum să zic, de câteva zeci
 de ori venitul, dacă ai gândirea întrepenorială,
 și timp de reacție.
 Măi, are sens?
 În era asta trăim.
 Nu informația mai este în momentul ăsta cea care va face
 diferență.
 Informația e gratuită, pe net, plătită, foarte multă,
 Nu mai e despre nu știu cu ce să încep.
 E despre de unde încep, când încep, care e primul pas și câ
t mai durează până mă apuc.
 Nu mai e despre informații. Informația este rapidă la îndem
ână a oricărui om care are cet GPT-ul.
 Platit, dacă vrei să fii sigur că...
 Sau știi să suni un prieten sau un mentor care are o inform
ație. Băi, are sens?
 Nu mai e despre n-am informații, e despre cum fac s-o aplic
 și când.
 Cât de repede mă mișc, cât de repede o integrez.
 Revenim la condiția despre identitate. Are sens de ce obie
ctivul nostru e important să ne reprezintă și să fie conect
at la noi, da sau nu?
 Ce avem de făcut? Da, te rog întrebarea.
 Imediat că vine microfonul.
 Ce faci când îți dai seama că de fapt tu ai împriniște obie
ctive câteodată ale mamei, câteodată ale tatălui și spui înt
rebarea, eu cine sunt, ce vreau?
 Îți iei un coach bun sau un terapeut?
 și te bucur că ai aflat asta acum, nu la 70 de ani.
 Sunt adulți, și nu o zic cu un acuzativ, doamne fereste,
 sunt adulți care ajung la 50-60 de ani
 trăiind viețile pe care părinții lor le-au trasat, nu ei.
 Mulțumesc.
 Și nu e o vină, un mic la Laurentiu, Andrei, te rog, că am
 uitat de-l, iartă-mă.
 Nu e o vină și nu e un reproș. Laurentiu e aici în față.
 Doar că în ce încerc să vă spun, este bucură că ți-ai dat
 seama de asta acum și nu la 60 de ani.
 Ok?
 Te rog?
 A zis că te știe?
 Asta înseamnă promovarea și vânzarea valorii pe care totul
 o ai de oferit, dragă mea.
 E ceva ce se învață, este un proces, nu este nici un baubau
.
 E în regulă să apelezi la experți, gen agenții sau știi,
 dar atunci tu trebuie să ai un cashflow foarte constant ca
 să susține să apelezi o agenție.
 Până atunci, ține webinar gratuit pe ce te mă vrei și te
 simți tu bine, trece-l pentru un AI care să îți facă niște
 real-sulți, le face în 3-4 minute,
 intră pe ele să le editezi un pic și dă-le pe social media
 și ai creat conținut pentru o lună de zile, pentru un sing
ur webinar.
 Sunt metode prin care AI-ul screază materialele video din c
eea ce tu deja ai filmat fără să filmez nimic și îți bagă și
 subhidrarea.
 Și doar download, share, post.
 Și poți să și programezi. Adică nu mai să-ți faci toată zil
nică cum era pe Dinozaur Style.
 Acum programezi postările și tu stai liniștită.
 Da, Laurent, te rog.
 Apropo de obiective care nu-ți aparțin.
 Simt nevoia sa fac si erul asta. Eu am tatuat Boemi Amraps
odi si Freddy.
 Ce e tare!
 Pentru ca in clasa 7-a, dupa 10 pe linie la toate materiile
 cu excepția muzicii, am descoperit Queen Life a Twain Blay
 86, caseta video.
 în momentul în care s-a terminat caseta și-a ieșit fraierul
 cu coroana în mână și cu pelerina, cred că știe toată lumea
 care a văzut concertul, am zis eu asta vreau să fac în viaț
ă.
 În clasa?
 Așa putea. Și acum o să vă dau și exemplu de modelare. Deci
 aveam nouă la muzică pentru că eram complet afon.
 Dar din momentul în care eu am spus eu asta vreau să fac în
 viață, știam că aseta aia, Queen Life, Wembley 86, Pederost
, o cântam cu ochi închiiși în fața unui perete care era
 publicul de pe Wembley.
 La 22 de ani am intrat într-o tupă și am cântat profesion
ist până în pandemie
 când mi-am dat seama
 că nu e modelul meu și că ceea ce am ales eu să fac nu
 era un obiectiv.
 Nu era despre mine și da, mi-am dat seama cu terapie de tre
abă asta.
 Bravo, bunciucuraj.
 Am oprit partea de cântat.
 Poate o să mă întorc la un moment dat când o să-mi găsesc o
 vocea mea.
 Pentru că nu mă mai simț, nu simțeam că...
 Era un job, nu era o pasiune sau o împlinire.
 Și de asta am de-aș fi, aveți și grije, și ce modele, și ce
 modelați.
 Excelent, îți mulțumesc, Laurens. Aplauze pentru fratele.
 Bravo!
 Bravo pentru curajul de a recunoaște și de a investiga ceva
 ce nu știi în ce direcție te poate duce.
 De-on vin să spun mai ales ca bărbat. Noi bărbați nu suntem
 atât de flexibil mental și este, să spunem așa, un job înt
reghi mele, un task pe care l-am propus eu.
 Să pot să ajung la cât mai mulți bărbați, să pot să arăt că
 și noi putem fi flexibil mental, în primul rând și emoț
ional,
 și emoțional, pentru că asta ne va crește fantastic de mult
, în momentul în care ne-asumăm
 niște contexte, cum ziceam și vorbeam și cu Vasile de
 vulnerable, și bravo pentru curaj.
 Chiar aprețesc foarte mult. Violeta, vrei să ne spui ceva?
 Te rog.
 Ridică-te să te vadă colegul meu, că vine Bogdan din dreap
ta ta.
 Mulțumesc, Bogdan.
 Știu că n-am voie despre altul.
 Ce n-ai cum?
 Să vorbesc despre altul.
 Dar ce suntem, în cuplu sau ce?
 Am zis eu vreodata să nu vorbesc despre altul?
 Da, da, da.
 E vorba de unul din băieții mei care are 33 de ani
 și care încă își mai caută direcția Steaua.
 Și care spune că trebuie să fie obiective foarte apropiate,
 să fie recompensa foarte apropiate, că nu se poate mobiliza
 pe termen lung.
 E o convingere.
 Bun. Și ce? Altceva decât că e o convingere?
 Care-i întrebarea?
 Ce ar putea să facă?
 Coaching sau terapie?
 Sau un curs de genul ăsta, în care se vină să își pună
 niște întrebări incomode, în care să și răspunde evident,
 la care să introspecteze, să stea el cu el cu răspunsurile
 lui,
 și, pe lângă asta, să testeze prin experiență mai multe
 variante
 în care, la un moment dat, una va simți că vibrează diferit
.
 La prima și ultima ședință de terapie m-a sunat terapeutul
 Să-mi spunea că tu doar a făcut terapie cu el, nu terapeut
ul.
 Excelent, super! Bravo, mă bucur!
 Da Tereo Bugdan!
 Ziv Ziglar are o ozicală.
 El spune așa, motivația nu ține mult, dar de altfel nici du
șul.
 Și atunci hai să rom din fiecare câte una pe zi.
 Ha ha ha!
 Excelent!
 Motivația nu ține mult, dar la fel nici dușul.
 Excelent!
 Fratele Bogdan e alături de mine din 2018. Bogdan!
 Din 2018.
 În 2018 ne-am întâlnit, este una, probabil că ați recunos
cut-o, nu știu, ni trebuie să vă judeați, dacă o știți, de
 la radio,
 este voice over, a lucrat de jurnalist, este jurnalist de f
apt, profesor și la Facultatea de Jurnalism
 și unul de cea mai mișto oameni pe care am cunoscut, pentru
 că are o vârstă de care putea să-mi fie tată
 și totuși mă face constant și mă onorează și mă înflatează
 cu ceea ce el zice că învață de la noi și de la echipa no
astră
 și e voluntar 100% în timpului liber, fără să știe că când
 vine între noi, noi de fapt învățăm de leere.
 Mulțumesc mă, Bogdan!
 Și este și Arbitru de Snucker, zic bine?
 E și voice over și Arbitru de Snucker.
 Și antrenor.
 A, și antrenor, iartă-mă, eu...
 Eu am greșit.
 Îți mulțumesc mult de tot.
 Și le dau și public speaking, la pacot.
 Da, da, da, și unde cei mai buni.
 Bun, acestea fiind zis, se mergem mai departe.
 Ce vreau de la voi acum?
 Este să vă uitați în stânga,
 Uitați-vă în dreapta.
 Și cu unul din stânga sau din dreapta, cu care vreți voi,
 doi câte doi, timp de 5 minute, pentru că nu avem timp, do
ar 5 minute,
 o să vă zic eu la un moment dat să schimbați rolul, ca să
 nu duceți în altă parte,
 vreau să vorbiți despre unul din cele patru obiective ale
 voastre,
 ca și cum deja e îndeplinit.
 Ca și cum e deja îndeplinit.
 Ce vezi, unde ești, ce se vede, ce se aude, cum se simte,
 povestește-i partnerului tău cu care lucrezi,
 doi câte doi, doar cinci minute de persoană,
 nu vreau mai mult, nu putem mai mult.
 Eu vă zic după cinci minute că schimbați rolul,
 deci vă rog frumos, nu mă ignorați.
 3, 2, 1, ați început!
 Puteți să stați în picioare, puteți să stați jos,
 nu mă interesează.
 Start!
 Să încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne în
 Buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni,
 buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni,
 buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni,
 buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni,
 buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni,
 buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni,
 buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni, buni,
 buni, buni, buni,
 O tehnică pe care am învățat-o de la un ofițer de crimă
 organizată
 este că dacă vorbești din ce în ce mai încet,
 oamenii nu s-audă ce spui și pentru că nu s-audă ce spui,
 o să fie foarte interesați de ceea ce tu spui
 și pentru că nu au ceea ce spui și sunt brusc interesați de
 ceea ce tu spui,
 o să aibă senzații de pierdere și pentru că au senzații de
 pierdere,
 o să fie din ce în ce mai tăcuți.
 Am învățat o tehnică de la un ofițer de crimă organizată,
 la un moment dat, din sistemul meu.
 Venite în fața noastră în Academie True Fucking Story.
 Cine au zis cea niță din eaure?
 Câți va, bun.
 Și am zis-o cu voce foarte încetă de obicei.
 Este o tehnică de a capta atenția și de a reduce volumul vo
ceiului de încăpere,
 vorbind din ce în ce mai încet, pentru că cei din jur, înc
et încet, subconștient,
 vor auzi că cineva vorbește, vor avea senzația că este
 important, mai az dacă e autoritate sau ceva,
 și vor micșora ei vocea ca nu cumva să piardă sau să lateze
 ceea cea mai scas și cum spui un secret.
 Și a din eaului am vorbit foarte încet, astfel încât voi
 deja vorbeasc peste mine, până când încet încet cei care a
ți observat deja s-a redus volumul fără să țip sau să atrag
 atenții altfel. Ați zisat?
 Psihologia masterlor. Funcționează și la copii. Sigur, sig
ur. Încet lucrezi tu. Lucrezi cu copiii? Educator sau... cum
? Psiholog și lucrezi cu copiii. Super tare.
 Să vi seamdai, te rog numărul tău.
 Și din perspectivul profesional, la vorbesc.
 Nu glumesc, nu că a sunat ciudat.
 Pentru că am foarte mulți oameni care vin către mine și
 caută pe cineva să lucreze cu copii.
 Și nu am pe ce să recomand cu copii.
 Nu glumesc, ok?
 Uite, redică mână.
 Adică e pe bune.
 Nu e... știi? Și am nevoie să am...
 E treabata asta.
 E fix treabata asta.
 Eu doar am spus, dacă cât vrei să rămâi în zona asta și sim
ți că ești ok și ai spațiu,
 eu trimit mai departe, nu mai fac și nițe individuale, dec
ât extrem de rar și din contexte diferite.
 Bun! Cum a fost pe sărite? Cine vrea să-mi spună?
 Să vorbiți despre... Te rog!
 Avem microfonul, că e Rox lângă tine?
 Mai tare. Adică, redică-te că s-aude. Elena, ciao!
 A fost ciudat că eu am început spunând, vai ce greu mi-e să
 spun asta, în timp ce colegul meu, Matei, a zis...
 Ce interesant este cât de ușor îmi e să vorbesc acum despre
...
 A fost foarte fain. A fost un exercițiu minunat.
 Mă bucur. Bravo, slășuie de folos. Altcineva, pesărite, n-
avem timp.
 Te rog, zi tare, a venit fratele Mihnea.
 O făcut schimbare, știi? La pauză.
 Multumesc.
 Sandra, pare de...
 Ruks Sandra?
 Sandra!
 Sandra! Buna Sandra!
 A fost...
 Alnaibii de provocator pentru mine.
 Ma bucur!
 Sa...
 In primul rand am inceput
 gandindu-ma la viitor
 Mhm.
 Si apoi am incercat sa ma asociez.
 Si am reusit.
 Mhm.
 Datorita colegul.
 Ok.
 Si multumesc.
 Bravo!
 Si la final cum a fost, daca n-a inceput, a fost Alnaibii
 de provocator?
 La final cum a fost?
 Interesant. De fapt, uite, acum, când a fost colegă...
 Mai tare, mai aproape microfon.
 ...vizavi de educator, eu sunt educatoare și deja a fost
 primul semn.
 Și zic, ok.
 Ce frumos.
 Da.
 Mersi. Mersi, Santa. Bravo. Mersi frumos.
 Mersi.
 Bun, mă bucur că v-a priit.
 A fost pe scurt că n-am avut timp să vă provoc altfel, dar
 promint că vă țin minte.
 Vreau să merge la următoarea condiție de formulare a obiect
ivări și ne apropiem de final.
 Nu mai e doar una, mai sunt chiar două.
 Două sau trei, depinde câte am chef.
 Să le împart, glumesc.
 Următoarea condiție, te rog, vom avea înregistrare.
 Da, aveți înțelat de audio.
 Și aici am permis să fac un anunț logistic, fiecare în cont
ul vostru de pe platforma noastră de cursant,
 www.cursnele.ro slash, linkul pe care l-ați primit,
 veți regăsi suportul de curs al tuturor modulelor.
 Și exercițiile sunt acolo, unele dintre ele că altele
 inventăm noi pe loc.
 Și, de exemplu, asta cu condiții de formulare obiectivă o
 veți găsi acolo.
 Nu veți găsi toate explicații, dar veți găsi pașii.
 Eu doar le explic, ok?
 Că au venit oameni și mi-au spus, Simo a venit și mi-a spus
 și îi mulțumesc,
 că, bă, aș avea nevoie să...
 Bine, ați zis bă, bă, zic eu.
 Aș avea nevoie și de un suport vizual să pot să ancorez câ
nd ghidezi pe cineva, știi?
 Ok? Deci puteți să folosiți și asta,
 puteți scoate telefonul și să intrați în cont și să te uiți
 pe exercițul pe care îl ghidezi,
 să l-ai în față, ok? Să poate și așa.
 Da, Alex, pe scurt, te rog.
 Sunt și materiale, suportul de curs video,
 filmat de mine la Cluj Napoca acum ceva timp.
 Il avem si pe-ale, deci avem suporti cu curți video care,
 more or less,
 păstrează continutul. Nu este identic, dar more or less pă
strează continut.
 Andra, vrei să spui ceva?
 Nu? Mi s-a părut mie.
 Înseamnă că de jucai cu casca.
 Nu, pentru că încă nu sunt... e o muncă enormă să fie edit
ate, pentru că e un volum
 foarte mare de a fi editate și avem deja, avem materiale de
 anul trecut la care
 că lucrăm și nu am avut timp și nu e ceva ce putem să prom
ite.
 Și atunci preferăm să fie surpiză bonus dacă o facem, când
 o facem, decât promisiune,
 când echipa este strect, echipa tehnică este strect în mult
e proiecte.
 Și le mulțumesc pentru tot ce fac pentru noi de 5 ani de z
ile imediat, de 6 ani.
 Și nu putem mai mult decât atât decât dacă fac pochei.
 Și nu, îmi îi zdragy și vreau să-i țin aproape.
 Nu știu să îți promit și nu pot să îți promite asta acum.
 din nou, neștiind cum, când, în ce...
 Aș promite ceva ce după aia devine task.
 Și nu știu.
 Dar am în intenție.
 Așa.
 Nu știu să spun, colegii mei de la Terme și Condiții,
 au scris acolo ceva, nu vreau să zic ceva ce nu știu.
 Cred că un an sau una jumate de când să termină cursul.
 Nu sunt sigur. Nu sunt for life, dacă asta mă întrebi.
 Nu. Nu sunt pe viață.
 Dar nu știu să spun nici cât sunt.
 Pentru că nu...
 Am zis-o dată un terme și i-au luat foc colegii mei de la
 departament.
 Și le-am stricat Feng Shui și nu vreau să...
 Mail la contact.aruncusdnb.ro și colegii mei vă răspund.
 Bun, și eu să rămână.
 Vreau un rupt mare de aplauze pentru echipa noastră tehnică
!
 Aurel, Aurelia, Valentin și Eddie și Iulia!
 Pentru că ne sprigine cu o calitate audio-video impresion
antă și pentru că prin ei ajungem la din cei din cei mai mul
ți oameni și fără să știți voi
 prin munca lor și prin ceea ce i-au mea oferit ca materiale
 video și audio
 am reușit să ajung la voi pe social media ca voi să viniți
 ulteruri către noi.
 Fără ei, fără oamenii așa și fără echipa noastră, n-aș put
ea să fac asta oricât de bun sau eficient aș fi eu.
 Prin urmare, ei sunt resursele mele și le mulțumesc foarte
 mult că mă sprijină de atât timp și mă și suportă.
 Cu stoicism uneori și iubesc.
 Bun, mergem mai departe în următoarea condiție pentru un ob
iectiv să fie ușor și eficient de îndeplinit.
 este ca el sa depinda de tine si de nimeni altcineva.
 Ca el sa depinda de tine si de nimeni altcineva,
 pentru ca in momentul in care depinde de altcineva,
 tu nu mai ai putere de influenta.
 Practic, nu mai esti liber, esti dependent.
 Cel mai eficient exemplu de obiectiv care depinde de altc
ineva,
 Relatia de cuplu.
 Foarte multi oameni isi doresc o relatie de cuplu, ceea ce
 e admirabil,
 Incurajez, respect asta, doar ca se concentreaza foarte
 mult pe celalalt,
 Cum trebuie sa fie celalalt sau cealalta, ce vreau de la el
 de la ea,
 Unde-l gasesc, varsta, ochi, fii si apostului, stiti?
 Cu cât mai intensă și mai provocatoare și mai mare este fiș
a post-ului pe care o ai pregătită pentru celălalt,
 ea sau el, e aceeași discuție, cu atât mai mult practic ț
ine de noroc să îl găsești.
 Da sau nu?
 Și când îl găsești sau o găsești, ce să vezi?
 Exact. E însurat.
 Sau e în conflict dacă să stea sau să nu stea cu...
 Știi? Nu știi.
 Sau are trei copii.
 Și tu zici, bă, dar eu vreau și pai mei.
 Iubesc copiii, dar vreau și pai mei.
 Și ea îți spune, da, nu vreau, mea jung trei.
 Și sunt faze reale, nu glumesc.
 Ce înseamnă asta?
 Un obiectiv care depinde de altcineva
 este un obiectiv pe care tu nu poți influența.
 Pentru că ține de celălalt sau de cealaltă
 să vină în viața ta sau să corespundă
 fișei tale de post,
 Este mai eficient să schimbi unghiul din care privește obie
ctivul.
 Și dacă e să lămă acest obiectiv al unei relații, pentru că
 e ok să ai obiectiv o relație, dar formularea e diferită.
 Și anume, gândește-te la partnerul tău ideal, pe care îi v
rea să-l ai, ea sau el.
 Oricine ar fi cum ar fi, nu știu, cum arată, cum gândește,
 ce resurse, ce vrei tu să fie, să aibă, să ofere.
 Și puneți următoarea întrebare.
 Cum poți să-l manifesti?
 Și și psiholog, știi?
 Adică face și mișto de mine, haterul meu din echipă, Elena.
 Exact, exact, Forin, exact.
 Matei, vrei să zici ceva?
 Go!
 Go!
 Mă întrebă Matei, câte din calitățile pe care le vreau la
 partenerul meu le am eu deja sau pot să le dobândesc?
 Ești aproape. Fiiți atent în întrebare foarte banală, care
 de obicei, și am folosit-o, am lucrat cu cineva care e o
 femeie foarte frumoasă, inteligentă, independentă, financi
ar, matură, e bra, bomboană.
 numai nu găseam partenerul care să și merite.
 Primea atenție, nu primea atenția celor pe care ar fi vrut
 ea.
 Și atunci am întrebat-o.
 Și vă întreb și pe voi, valabil pentru oricine ai fii, băr
bat, femeie, orice vârstă care ai ca obiectiv, un partener
 de cuplu, așa cum să-l dorești tu.
 Cât de atragător sunt eu în momentul ăsta pentru partenerul
 meu ideal, fără să schimb nimic la mine și la psihologia me
a?
 Cât de atregător sunt eu în momentul ăsta pentru partenerul
 meu ideal, fără să schimb nimic la mine, fizic sau la psih
ologia mea?
 Și în contrebare? Deja nu vă convine.
 Aude aici mărituri.
 Cine e nevoie să devin eu?
 Pentru că aleg eu, pentru că vreau eu, pentru că simt eu.
 Și cum e nevoie să-mi trăiesc viața?
 Pentru că aleg eu, pentru că vreau eu, pentru că simt eu.
 Astfel încât partenerul meu ideal de cuplu?
 să fie în mod natural atras de mine.
 Și asta e niște întrebare care de-așa te responsabiliza pe
 tine
 și nu mai are legătură cu celălalt.
 Și concentrarea pe tine, pe vindecarea ta, pe creșterea ta,
 pe psihologia ta, pe fizicul tău,
 pentru tine, nu pentru altul,
 te va transforma pe tine
 și vei atrage atenția cu alte cuvinte, vei intra pe radarul
 partenerilor posibil, compatibil cu tine. Are sens ce spun.
 Si asta inseamna nedependenta de altcineva.
 Pentru ca este asumarea mea, e viata mea, e corpul meu, ps
ihologia mea, o fac pentru mine.
 Nu ca sa atrac pe cineva, fac ceva, pentru ca in momentul
 ala
 e de fapt
 contract prestar servicii.
 Ma prefac ca sunt cumva pana te prind.
 Cu alte govinte,
 vechiul dicton din populația românească,
 a anilor de comunism, adio siluetă, mi-a întrat verighetă.
 Când te prefaci că ești cumva ca să atragi,
 va funcționa până în punctul în care devine toxic.
 Pentru că tu nu ești așa.
 Are sens?
 Și se va întoarce inclusiv împotriva ta.
 Înainte să mergem la ultima condiție, pentru că mai avem do
ar 5 minute, o să întârziem
 probabil un maxim 10 minute, pentru că vreau să vă explic
 ceva.
 Mi-ați pus unii dintre voi, când ați venit în pauză către
 mine
 sau unde am mai vorbit și unde am mai întâlnit zilele astea
, că una din cele mai
 mare provocări în viața voastră de a vă atinge obiectivele
 și să-mi spuneți dacă vă regăsiți prin ridicare de mână,
 este frica.
 Ok? Mulțumesc. Frica de a fi judecat, frica de a greși, f
rica de a ișoa,
 frica de a nu știi ce să faci dacă se întâmplă ceva.
 Frica de a porni, poate.
 Poate frica de succes.
 Și vreau să vă dau un pic din strategia mea personală,
 pe care o aplicam inconscient până când mi s-a clarificat
 printr-un citat pe care l-am găsit pe Facebook
 și atunci mi-a devenit procedură.
 Și anume, în primul rând, dragilor, frica este un element
 constant
 pe care a către fericirea voastră.
 În primul rând.
 Nu vei ajunge la fericire și împlinire în viața ta
 să te confrunți, să treci sau să dansezi cu frică.
 O să zic imediat cum le faci pe toate.
 Nu există obiectiv care să merite să fie atins
 și să nu aibă pe alocuri sau din prima
 efectul de a-ți transmite sau ați declanșa frică.
 Nu există obiectiv care să merite.
 Toate obiectivele care merită să fie abordate în viața ta
 vor include apariția senzației de frică.
 E naturală, este un efect al procesului de creștere și
 transformare.
 E nevoie să te antrenezi să stai în ea sau să o folosești.
 Să stai în ea în sensul de accept-o, primește-o,
 fi curios de ea
 și vezi care e frica, de ce?
 Că în mulți ori e frică și nu știm de ce.
 Dă-i un glas, pune-o în cuvinte, pune-o în jurnal.
 Dacă frica mea ar putea să scrie, ce ar scrie?
 Și lasă-ți mâna să scrie.
 Așa o cunoști.
 Deci, ce vrea ea? De ce vrea să mă ferească?
 Ce anticipează ea și nu-mi dau eu seama, constant?
 De foarte multe ori suntem limitati de frică fără să știm
 realitatea, ok.
 Dar concrede, ce-mi frică?
 Care scenariu care mă însetează?
 Și varianta mea personală preferată,
 și anume,
 transformarea fricii în resurse.
 Transformarea fricii în resurse.
 Ce înseamnă asta?
 Păi, dacă prima convingerea lui Horia este adevărată,
 și anume, pe calea către obiectivele mele,
 indubitabil voi da de frică,
 mai ales în cele care contează,
 cum fac s-o folosesc, măcar?
 Și aici am luat un citat de la... Un citat, o idee.
 De la un anume Mark Manson. Îl știți pe Mark Manson?
 E un blogger fascinant care scrie despre psihologie și rela
ții de cuplu și performanță și tot ce vreți voi.
 Din State Reunite.
 Îl lumăreze foarte mult timp, l-am și modelat. Și l-a scris
 și la Atitudini și la multe.
 Și are un articol, la un moment dat, sau un... Nu știu, în
 cadrul unui articol, nu știu cum se numește,
 are o replică care spune Choose your heart.
 Cu alte cuvinte, pe calea către obiectivele tale oricum va
 fi greu. Măcar alege tu greu.
 Îți dau un exemplu. Este greu să rămână într-o relație de
 cuplu și e greu să fii singur.
 Alege tu greu. E greu să rămână într-o relație de cuplu
 toxică, e greu să divorțezi.
 Alege tu greu. Are înseamnă ce zic? E greu să mești la sală
 să fii disciplinat.
 E greu să ai diabet.
 alege tu greu. Să ținziți la ce mă refer?
 Nu există ușor.
 Pe calea, pe obiectivele de care
 ne pasă, nu există
 ușor. Există ce
 accept eu că e ok
 să fie greu pentru că îmi pasă mai mult de benefici.
 Și eu am întors asta în cap, la nivel
 de concept și am zis ok, cum ar fi să aplic asta
 la frică? Dacă tot e să-mi
 fie frică, nu mai bine aleg eu de ce să-mi fie frică?
 Are sens?
 Că de la el mi-a venit ideea.
 Și acum probabil că vă întrebați, cum adică mă să aleg de
 ce să-mi fie frică?
 Poț să fac asta?
 Da.
 Și o să zic asta în modul următor.
 Dacă aș fi bun angel.
 Dar nu sunt.
 O să vă zic acum.
 Fiți atenti. Zoom out. Dacă totul e să-mi fie frică.
 Și constat că... zice Horia că e New Deal-ul.
 că pot să aleg de ce să-mi fie frică.
 Hai să aleg de ce să-mi fie frică care să mă și servească.
 Fiți să-mi ziceam ce am făcut.
 Din nou, făceam asta deja,
 dar mi s-a revelat procedura mea
 după ce am văzut un citat,
 share-ul de o prietenă foarte bună.
 Citatul ăla zice așa,
 și este unul prin care majoritatea dintre voi ați ajuns a
ici,
 pentru că ați văzut un video, o fajnă titat de fratele
 Valentin.
 dar adevăratul iad
 este cel în care, la finalul vieții,
 mă întâlnesc cu Dumnezeu
 și mi-arată tot ce aș fi putut să trăiesc,
 să am, să fiu, să pot
 să experimentez.
 Dacă aș fi ales, să merg dincolo de frică.
 Nu știu cum să explic, dar pentru mine,
 Frica asta de a trăi viața până la final, de a mă întoarce
 și-a prevint trecut,
 câte aș putut să am, să fiu, să pot, să experimentez, să tr
ăiesc, să învăț,
 câte povești am ratat, câte aventuri n-am trăit, câte lecț
ii, câte râsete,
 câți oameni ne întâlniți, pentru că frică, e o frică mai
 mare decât tot ce aș putea să trăiesc până acolo.
 Are sens?
 Eu îi spun, și la mine, și personal funcționează, frica de
 regret.
 Prefer să-mi fie frică de ce ratez dacă nu-mi confrunt fr
ica, decât să-mi cred frica de eroare, de greșeală, de jude
cată, de umilință, de whatever the fuck.
 Prefer și aleg intenționat frica și o trăiesc aproape zil
nic în tot ce fac eu,
 care mă ghidează și îmi spune, trăiește cât poți de mult,
 astfel încât la final să nu regreți
 ceva ce n-ai făcut, n-ai trăit, n-ai ales, n-ai învățat, n-
ai confruntat din frică.
 Și atunci, dragilor, pentru mine, frica de regret devine
 combustibil.
 Mai bine fac ce eu că e nevoie să fac înfântând o frică mic
ă,
 decât să accept eventualitatea unei frici și unui regret
 enorm
 pe care nu-l mai pot salva.
 Pentru că a trecut.
 Aveți regrette în viața voastră?
 Mhm.
 Aveți regrette a ceva ce n-ați făcut?
 E adevărat că doare mai tare decât cele pe care le-ați fă
cut?
 Nu trebuie să-mi spună și ce.
 Avem așa, variant 1. Fac ce vreau să fac și învăț ceva și
 regret caduruț,
 sau am rănit, sau n-am știut mai mult, sau whatever, versus
 regretul de a nu fac ceea ce vreau să fac,
 din frică de cine știe ce, dar rămân mereu cu capul meu, cu
 scenariul, ce ar fi fost dacă.
 Care doare mai tare?
 A doua. Stăți de acord cu mine?
 Prin urmare, dacă e ceva care vreau să rămâneze la mine în
 acest modul,
 este puterea de a vă alege de ce să vă fie frică.
 Alege și sper să te susin, pe toate modulele care au mai ră
mas, și eu și Marius,
 să-ți frie frică de netrăire,
 să-ți fie frică de stat pe loc,
 să-ți fie frică
 de neexperimentare, să-ți fie frică de regret.
 E un dicton aici.
 I-l am învățat la sală de la un performer,
 sala de sport, și zicea că disciplina cântărește grame,
 regretul cântărește tone.
 Duceți-o și voi mai departe,
 sper, și puneți-o,
 constantă, ne-am confrântat frica.
 Atunci când e important pentru obiectivele mele, cântărește
 grame.
 Regretul de a nu o face la finalul vieții cântărește tone.
 Frica face parte din ADN-ul nostru, e naturală, ne vrea b
inele.
 Și frica, în același timp, este un feedback al momentului,
 al limitei, dacă vrei, unde se termină cine ești tu și înce
pe cine poți să devii.
 Dar nu dintr-o dată, și nu din prima, și nu din magie, ci
 din consecvență, disciplină și constanță.
 Cum? Pe baza unei strategii, pe baza unui proces cu răbdare
, cu educație, cu viziune pe termen lung,
 cu cerere de sprijin acolo unde ai nevoie, cu feedback, cu
 lecții, cu durere uneori.
 Dar, atenții, durerea nu e tot aia cu suferința.
 Durerea uneori face parte din procesul de creștere. Durerea
 uneori înseamnă că ne vindecăm.
 Suferința, de multe ori, include regătul. Da sau nu?
 alegeți durerea nu suferința.
 Ultimul pas, când vine vorba de atingerea unui obiectiv,
 este cel fără de care tot ce am povestit până acum este 0.
 NUL.
 Fără valoare.
 Tot ce am povestit până acum n-are nicio relevanță sau
 importanță fără acest ultim punct.
 Este cel mai important din toată strategia de atingere a un
ui obiectiv
 Și este punctul pe care majoritatea oamenilor îl sare.
 Primul pas.
 Ăsta este ultimul punct.
 Primul pas. Pe calea către obiectivul meu.
 Care e primul pas? E întrebarea.
 Care e primul pas?
 întrebarea complementară, când îl fac?
 Dacă răspunsul este mai târziu de 24 de ore din momentul în
 care ai decis,
 îți spun că statistic și știu asta de la Zărnescu, de la
 Daniel, statistic după primele
 24 de ore în care oamenii se simte entuziazmați, deciși,
 pregătiți, motivați, whatever,
 să facă ceva pentru obiectivul lor,
 dacă nu fac,
 procentul celor care chiar fac ceva scade cu 90%
 90%-ci ceva.
 Cu alte cuvinte,
 nu contează cât de mare e primul pas,
 cât timp îl faci mai repede decât mai târziu.
 Pentru că vă zic un secret, vă zic ceva,
 un citar din Zărnescu și mergem acas.
 După primul pas,
 ce urmează?
 Primul pas, primul pas.
 Primul pas, știți de ce?
 După fiecare pas, prim pas pe care îl facem, noi suntem alt
ă persoană.
 Avem un feedback, psihologia noastră e diferită, am schim
bat unghiul, avem o experiență,
 avem o resurse emoțională diferită, suntem altă persoană.
 Prin urmare, nu e al doilea pas, nu e al cincii la pas, nu
 e la 18 la pas,
 este tot primul pas al celui care am devenit acum, în urma
 pasurilor anteriori. Are sens?
 Prin urmare, nu este facil, nu este ok, nu este productiv
 să te concentrezi pe pasul 17
 și să nu faci primul pas pentru că tu nu știți ce să faci
 la pasul 17.
 Pentru că tu la pasul 17 o să fii o persoană care o să fie
 treaba ei ce face.
 Treaba ta e să faci primul pas azi. Are sens?
 Nu te mai concentra pe ceva ce nu ține de tine, ține de cel
 care vei fi atunci.
 Și fă primul pas. Cât de mic? Telefon.
 Primul pas poate fi un telefon, poate fi un mesaj pe oata,
 poate fi un research pe care il faci pe Google,
 poate fi o data pe care o setezi, poate fi o discutie pe
 care o ai, poate fi o carta pe care o comandi, nu ma inter
eseaza.
 Cand vine vorba de carti, va recomand Esenta eficientiei al
 lui Daniel Zarnescu.
 Este cea mai buna carta din punct de vedere setare si ating
ere de obiective din Romania, scrisa vreodata.
 Esența eficienței este o carte la care din rolurile mele an
terioare când eram încă polițist am făcut proofreading.
 Știți ce înseamnă proofreading?
 Eram omul printre oamenii care citeau cartea în timp ce era
 scrisă.
 Zărănescu mi-o trimitea când era pe capitole și în ceaiul
 capitolul ăsta spunem, ce simți când citești.
 Și atât de fain era cartea, am făcut proofreading la multe
 cărțele lui și sonorat pentru asta.
 Am învățat din ele fără să le-l pratesc cu alte găvinile.
 Esența eficienței este o cartă pe care vă recomand.
 M-a ajutat foarte mult pe mine. Am citit-o odată, în timp
 ce era scrisă, și de vreo două ori după ce a scris-o.
 După ce am primit-o.
 Eu cer, un anjeu, n-am vrut să mi-a primit.
 Esența eficienței.
 Și dacă o maiare sau o reeditat-o, ha, bar, nam, bateți-l
 voi la cap.
 Treptele schimbării.
 Tot al lui Daniel Zărnescu.
 Treptele schimbării. Este o carte scrisă în 2013.
 Este o carte deosebit de faină.
 E prima la care eu am făcut proofreading
 și este una care mi-a influențat masiv psihologia.
 Veți regăsi acolo multe lucruri pe care le-am spus,
 și într-o formă sau alta,
 rândul meu le-am învățat de la el.
 Daniel este omul de la care am învățat și am început să
 modelez gândirea de
 performanță.
 Atitudinea fața Fricii, constanța și disciplina, gândirea
 strategică.
 Și apropo de primul pas, vreau să vă dau un citat din el și
 să mergem acasă, din
 Zărnescu.
 Are un citat cu două, cu un corolar, deci sunt două vari
ante.
 Și anume, unu.
 Dacă faci ceva pentru prima oară și îl faci foarte bine, ad
ică obții ce vrei să obții, l-ai făcut prea târziu.
 Dacă faci ceva foarte bine din prima, l-ai făcut prea târzi
u. E cazul meu.
 Eu am stat în capul meu cu proiectele mele, cu blogul meu,
 cu articole mele până când atunci când am scris primul
 articol, nu primul, al treilea mi se pare că a fost,
 A explodat în mii de share-uri.
 Bă, în 2014-2013 s-a iat articol care îți pleacă cu 8, 10,
 15 mii de share-uri.
 Era ceva.
 Și eram sufocat de succesul articolului meu.
 Și nu eram unul, eram mai multe.
 Și atunci Zărnescu mi-a spus, păi da, dacă ești prost.
 Așa ne alintăm noi.
 Deci, ai aștepta prea mult, fraire.
 Ai rata procesul de acreștere prin experiență până ai cres
cut un capul tău.
 Păftim?
 Nici o ată nu-i prea târziu sunt de acord cu tine, doar am
 pierdut timpul de a mă expune și a învăța prin experiență
 propriu și am sta foarte mult în capul meu.
 Pentru că frică.
 Deci, dacă faci ceva din prima și ți iese bine, foarte bine
 că l-ai făcut, doar l-ai făcut prea târziu, te rog frumos,
 nu mai ai mâna pe restul.
 Poftim? Cu ce mi-a dăunat? Nu mi-a dăunat cu nimic, doar am
 învățat pentru viitor să nu mai aștept în capul meu, Maria.
 Nu-i dă unător, e un feedback.
 E un feedback de a nu mai sta în capul meu,
 în raport cu alte obiective ale mele. Are sens?
 Și din momentul în care am înțeles asta, că atunci...
 Dacă faci ceva pentru prima oară,
 l-ai făcut prea târziu și corolarul este altul.
 Când faci ceva pentru prima oară, îl faci prost.
 Așa că de ce să aștepți?
 E natural, dragilor. Când faci ceva pentru prima oară, în
 orice fel de context pe calea către obiectivul tău,
 primul pas de obicei este unul la care te vei raporta pe vi
itor la modul fratei cum eram atunci.
 Și în regulă, este o etapă romantică. Devine poveste de sp
us la un spriț.
 Doar că avem tendința să-l amânăm. Pentru că noi vrem să i
asă, perfect.
 În spatele perfecțiunii să știți că este frică.
 Nu altceva.
 În spatele perfecțiunii și tendințe de a mâna din perfecți
une este frică.
 Atunci când faci ceva pentru prima oară faci prost, așa că
 de ce să aștepți?
 Dacă faci ceva pentru prima oară și să faci bine, ai făcut
 prea târziu, așa că nu mai aștepta în alte obiective de ală
tare și îi fă joc de glăți de mai des, mai repede.
 alege de ce să-ți fie frică
 și întreabă-te, apropo de asta,
 cât de mult o să regrezi la finalul vieții dacă nu fac prim
ul pas astăzi.
 Vă mai zic un lucru, fiecare prim pas pe care îl faceți
 devine combustibil pentru următorul.
 Fiecare prin pas pe care il faci, iti devine combustibil
 pentru urmatorul, pentru ca prin fiecare prin pas te
 construiesti tu pe tine din etapa urmatoare.
 Cel care va fi cel care va fi atins obiectivul si care il
 merita.
 Nu ma crede pe cuvant.
 Testează. Ce știu eu.
 Acestea fiind zise pe sărite, vă rog că nu mai avem timp să
 dăm microfonul.
 Te rog, cu ce pleci, ce ți-a adus acest modul?
 Stai că vine fratele Andrei, o secundă, o secundă, o secund
ă, o secundă. Îți mulțumesc.
 Prima rând cu constantizarea că mi-a luat 3 module să vor
besc cu tine.
 În regulă.
 Unul rău ia 8, unul rău ia 11.
 Că mă alint în ceea ce privește două din obiectivele mele
 pe care o să le îndeplinesc niciodată dacă nu fac astăzi
 primul pas.
 Bravo!
 Și în același timp cu încrederea, că toate competențele pe
 care le-am dobândit în trecut au fost foarte greu de dobând
it până au devenit competențe.
 Bravo!
 Așa că ceea ce mi-o să devină ușor într-o vreme.
 Fără niciun dubiu.
 Bravo, bravo, vă îți mulțumesc. Bravo, bravo, bravo, bravo,
 bravo.
 Și bravo că ai avut curaj.
 Cum îl cheamă pe colegul meu? Sebi.
 Ce-au Sebi.
 Altcineva, cu ce plecați?
 Te rog, uite aici, Sebi.
 Mă sprijin tu, te rog. Mersi.
 Mintea trebuie să creeze prima dată ceva ca să respingă ac
el lucru.
 Ca să-l nege. Bravo.
 și eu sunt foarte introvertită și chinestezică, a făcut
 foarte mare sens ce ai spus în momentul ăla.
 Mă bucur.
 Adică trăiesc obiectivul în capul meu și cred că de aia nu
 merg mai departe.
 Mhm.
 Și în foarte mare impact a avut momentul de ieri când ai
 lucrat pe scenă.
 Mhm.
 Pentru că anul trecut în tabăra de relații de Cuglu,
 i-am spus soțului meu că am o parte din mine care urlă și
 care nu știu ce este
 și eu trebuie să descoperi ceea cea parte și de unde vine.
 Și cred că ieri am primit răspunsul în timpul acelui exerci
țiu.
 Și când ai început să lucrezi cu linia timpului, a fost tot
 un răspuns,
 pentru că mi-am dat seama că prezentul trecutul și viitorul
 meu sunt aici în fața mea.
 Și chiar vreau eu să descoperi, să înțeleg cum pot să luc
rez cu mine,
 să-mi las trecutul în spate, ca să pot să fac ceea ce îmi
 doresc să fac.
 Îmi mulțumesc.
 Și îți mulțumesc de super. Bravo, mersi mult de tot.
 Cathy, te rog, vine fratele Gabriel la tine.
 Își ați minionii mei din echipă.
 Te rog.
 Primul pas este plinul de benzină.
 Ai zis că e combustibil.
 Așa că nu aștept să se termine.
 Deja am vorbit.
 Asa?
 Si urmeaza sa mai...
 Ai vorbit ce, Cathy?
 Ca mi-mi nu plac lucruri levadi si abstracte.
 Am vorbit cu una din colegele din echipa
 pentru proiectul de care vorbeam cu tine la masa.
 Nu vreau sa intru in detaliu, sunt chinestezica
 si imi iau premiu mai devreme si nu sa mai fac nimic.
 Ok, gata, nu-ti mai intreb nimic atunci.
 Dar bravol pentru atat de tudi atunci.
 Multumesc.
 Merci si eu.
 Merci.
 Te rog aici, Stefan, repede ca nu avem timp.
 Zic, uite ca vine Serena.
 Din păcate trebuie să vă grebesc ca să vă dau drumul.
 Eu doar vreau să-ți mulțumesc că mi-ai oferit o scânte care
 mi-a prins focul pentru business.
 Mi-ai dat multe idei și mersi că mi-ai spus că stau ca
 prostul.
 Efectiv și aștept nimic.
 Trebuie să fac ceva.
 Bă, n-am zis chiar în cuvintele astea, dar...
 Nu, n-am citat.
 Dar mulțumesc că mi-ai spus că stau de geaba și trebuie să
 acționez.
 Bravo! Bravo! Folosește asta.
 Îți mulțumesc mult de tot.
 Uite acolo, mersi, mersi, mersi, mersi.
 Uite acolo în spate, Mihnea vorbește rar cu mine,
 ridică mâna-ncă o dată, dragă mea, mersi.
 Vorbește că se aude, sigur.
 Vreau să-ți mulțumesc pentru claritate, acum am mai multă
 încredere
 că pot să-mi ating obiectivele
 și e prima dată când vorbesc în public.
 Excelent, bravo, bravo, bravo, bravo, bravo, bravo!
 Bun!
 Te rog.
 Da, dar nu mai am timp dacă vrei, ai vrea să-ți o spun la
 următorul modul, că nu ne grăbim,
 pentru că este fără 10 și vă țin mai mult decât v-am promis
,
 pentru că dacă începem discuția cu Socratea acum, durează
 cel puțin jumătate de ori, credeți-mă,
 pentru că v-a susțita întrebări și răspunsuri și vreau să f
iu disponibil pentru voi fără să vă grăbesc.
 Vă promit că vă spun, nu rămân dator, vă promit că vă spun,
 mai este și cea cu ca și cum, și discuția despre moarte și
... ok?
 și de conflict.
 Gata. Cine-și notează ce sunt datori la voi?
 Și la următorul modul în care ne vedem,
 îmi aduceți aminte și facem asta în prima parte a zile.
 Esteți ok cu asta?
 Acestea fiind zise sunt foarte mându de fiecare dintre voi.
 Vă mulțumesc pentru atenție.
 Modulul 3 se închide azi.
 Pa! Vă pup!
