 Muzica
 Muzica
 Bun!
 Bine ați și anume revenit!
 Bă, constat că v-a lovit un pic asta cu Salvatorul.
 Ați vrea să o detaliiem un pic?
 Nu e pe lista zile de azi.
 E pe listă pe la modul 2 sau 3, dar vreți să o dați de la
 el?
 Te rog, vrei să spui ceva?
 Ok, ridică mâna să te vadă colegul meu, Andrei.
 Uite acolo, te rog, microfonul.
 Livia mă numesc.
 Livia? Bună, Livia.
 și am experimentat mult acest rol, iar acum mă confrunt cu
 o situație în care nu mai vreau să le experimentez și nu e
 ok nici așa.
 Da.
 Nu mai pot să ascult oameni care se blâng, dar deloc.
 Dar înțeleg asta.
 Și nu știu, mi se pare ciudat că am încercat atât timp să
 scap de rolul de salvator și acum...
 Dar în viața ta așa cam cât timp ai fost salvator?
 Păi tot timpul.
 Ok.
 E normal să ți se fie ajuns la un moment dat.
 Extremat de nu mai vreau să ascult, este tot o judecată.
 Și de asta sunt conștientă, da.
 Tot e pune presiune și vinovăție.
 Nu vinovăție, renunțați la vinovăție.
 Extremat de nu mai vreau să ascult, să te plângi sau să se
 plânge oamenii,
 este tot o judecată hârțimentale.
 Pentru că și tu știi cum e să te plângi.
 Și tu știi, ca om vorbesc acum individual,
 că uneori ai nevoie să te plângi ca să eliberezi un pic de
 tensiune.
 E tot o judecată și e tot o lisă de respect, între ghilele
 mele, și de apreciere pentru harta omului.
 Uneori oamenii au nevoie să se plângă.
 Vă spun sincer, am avut și fac ședințe individuale rar acum
, extrem de rar,
 și extrem de scumpe, și am și lisă de așteptare.
 Jumătate din timpul ședințelor mele îi las pe oameni să se
 plângă.
 Deși eu știu că îi pot ajuta în 10 minute,
 au nevoie de 45 de minute ca să asculte cea mea să le zic.
 Are sens?
 Ca la preot.
 Te duci și spui TU ce ai de spus ca să te spovedești, să te
 simți ușor și light,
 și abia după aia îți dă el povață.
 Ba, ți-ai zisat că mai rar începe preotul să spună direct p
ână nu ventilești un pic?
 Nu vreau să mă compar cu un preot.
 Pai te-ai proparat, din anii.
 Nu, la modul serios.
 E o meserie pe care, probabil, in alte vietii am practicat-
o.
 Habarnam ca mi iese foarte bine.
 Sunt bun la tinut secrete si la ascultat.
 Nu stiu.
 E important uneori
 sa decidem, draga mea,
 cat de important este omul din fata
 mea si daca e important pentru mine,
 sa-i respecte harta prin a lasa sa se planga.
 Pentru ca nu toti oamenii care se plang sunt importanti
 pentru tine si nu toti oamenii care se plang
 sunt indiferenti pentru tine, da sau nu?
 Nu mai pot nici cu cei importanti.
 Mhm.
 Auzi, dar tu cat de mult te asculti pe tine?
 Mmm... deloc.
 Aaaa...
 De unde crezi ca am stiu asta?
 E... ajuns evident si pentru mine.
 Bravo! Nu ai cum sa faci ceva pentru altii ce nu reusesti
 sa faci mai intai pentru tine.
 E normal sa vrei sa salvezi pe altii pentru ca tu in real
itate vrei
 sa fii salvat sa salvezi pe tine.
 Nu mai poți să asculti pe alții pentru că, în realitate,
 nici tu nu te asculti pe tine sau corolarul, nu ai pe altc
ineva să te asculte pe tine.
 Este extrem de important ca fiecare dintre noi să avem pe
 cineva prieten, mentor, terapeut sau duhovnic, cum vrei tu
 să-i spui,
 care să te asculte, să simți că te ascultă pe tine și care
 pentru jumătate de oră sau o oră acolo e pentru tine.
 Nu contează experiența ta, titlul tău, viața ta nu-mi pasă.
 Este sănătos pentru căpuți să ai minim o persoană cu care
 atunci când vorbești simți că ochii ei sunt pe tine
 și te ascultă sincer interesat, nu uitându-se pe ceas.
 Eu aș prescrie, între ghilimele, terapie pe bandă rulantă
 tuturor oamenilor din România, în special oamilor politicii
.
 Nu glumesc. Ar scadea fantastic divorțurile, agresivitatea,
 abuzurile, dependențele, anxietatea, insomniile.
 Și corupția.
 Nu știm cât de bine și eliberator este ca cineva specializ
at ideal, dacă nu mentor, dar un mentor are deja abilități,
 să ne conțină, să numeștem psihologie, să ne creeze un spaț
iu psihologic
 în care noi să ne dăm voie, să renunțăm la control pentru
 câteva momente,
 sau jumate de ori, sau o oră,
 și să ventilăm niște emoții, niște gânduri, să punem pe mas
ă o provocare.
 Este extrem de sănătos să ne dăm voie să fim vulnerabili în
 fața unui alt om
 în care avem încredere, iar obligația de a câștiga încred
erea este a lui, vă mai zic odată.
 Doar că avem reticența să facem asta, pentru că ne este fr
ică să fim judecați,
 Și atunci ținem în noi lucruri pe care am putea să le împă
rtășim la un duhovnic,
 la un terapeut sau un mentor ideal, la un psihoterapeut.
 Pentru că psihoterapeutul sau psihologul, cum vreți voi,
 sunt diferiți atenții.
 Eu recomand psihoterapeutul pentru că are niște formări su
plimentare pe lângă Facultatea de Psihologie,
 dar nu înseamnă că cei care fac psihologia nu au abilități.
 Sunt unii care fac cursuri de genul ăsta și au abilități și
 e bine.
 Un psihoterapeut are, teoretică și aici, aici ai discutat
 mult,
 stabilitățile și dispoziția și intenția și chemarea
 să ne sprijine ascultându-ne pur și simplu de multe ori.
 Dar e bine să începem cu noi înșine mai întâi, înainte
 să constatăm că nu mai avem rudare pentru alții.
 Și recomandarea mea este să cântărești.
 E o recomandare, să cântărești
 cât de dispus ai fi tu să începi în proces terapeutic
 pentru tine
 fără nicio legătură cu altcineva
 în perioada următoare pe o provocare pe care o vrei tu, nu
 trebuie să mi-o spui mie că e privată.
 Doar că întărește asta, că eu cred,
 dacă îmi permiti că suntem în context de one-to-many
 pe o temă pe care-ați ales-o voi,
 că-ți va face foarte mult bine și e valabil pentru toți din
 sală,
 atenție, nu despre tine, e valabil pentru toți din sală.
 Eu, un sum, am terapeutul meu.
 Dacă eu nu mi-aș face munca mea personală,
 pe etape, unor o fac, alteori n-am timp sau nu e cazul, sau
 fac pauze,
 pentru că nu e normal să faci nici asta permanent.
 Că te obișnuie și cu asta.
 Am terapeutul meu pentru că altfel aș fi un hipocrit dacă n
-aș face procesul meu,
 dar aș vrea să ghidă spălți în procesul lor. Are sens?
 Și m-ai mirosi că nu sunt autentic.
 Ai simți că vorbesc din cărți.
 Și atunci recomandarea mea, dragă mea,
 cântărește asta.
 Cât de dispusă sunt eu să mă las eu ascultată,
 Eu pe mine, atunci am vorbit de auto coaching, iați un cai
et și scrieți tuție gânduri.
 Și asta e foarte bine.
 Sau eu să fiu ascultată de altcineva.
 Și asta este excellent. Ideal, combine-le.
 Și ideal, da, vorbești și cu bărbați.
 Da, pentru că bărbații avem condiționare pe harta noastră
 mentală, dată de mediu și de părinți, în special de alți bă
rbați, care ne-au educat pe noi.
 Băieții nu plâng, bărbații tac dracului, nu se plâng și fac
 ce nevoie să facă și merg înainte.
 Da, sunt de acord până la un punct.
 În același timp personal, am ajuns la concluzia prin proces
ele mele și propria mea experiență
 că este dovadă de curaj reală, curaj real masculin să îmi
 dau voie să fiu vulnerabil atunci când e contextul potrivit
 pentru asta ca bărbat.
 Nu sunt defect, dacă plâng, pe românești.
 Bai și sănătos.
 Dar da, bărbații au o provocare mai mare în sensul ăsta și
 eu am trăit prin asta la rândul meu, am trecut prin asta,
 am făcut procese de vindecare emoțională între bărbați.
 În 2017, cei din online știți povestea, evoluția mea și
 transformarea mea radicală a pornit prin imersarea într-un
 weekend de 2 în 8 și 3 zile, în Scoția am fost eu,
 într-un mediul internațional cu băieți, cu bărbați, sute la
 sute necunoscuți, nu știam pe nimeni acolo, în limbă străin
ă, în limba engleză.
 Eram 34 sau 36, nu mai stiu, de cursanti, dar nu erau in
 curs, era o experienta,
 si eram sustinuti de un staff de 54 de barbati.
 Atat de intensa si de hermetica a fost experienta. Era un
 barbat si un pic la fiecare cursant.
 Ba, a fost cea mai tare experienta de vindecare emotiona
 din viata mea la care ma raportez constant.
 Am picat in genunchi, nu ca am plans.
 În procesele mele, în procesul meu care pe mine m-a debloc
at emociona atunci,
 când mi-am dat voie să mă uit în mine, apropo de ce nu o
 ascultam la mine, draga mea,
 mie mi s-au tăiat genunchii. Literal la fizic.
 La nivel fizic am picat în genunchi.
 Și a fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
 Pentru că atâta compasione, blândețe și sprijin camarader
esc,
 non-competitiv și non-juticativ de la un bărbat, erau mai
 mulți în jurul meu, n-am primit niciodată.
 Nu ai cum să afli asta nici ca bărba, nici ca femeie, până
 nu te lași sprijinit.
 Și evident nu ceri sprijinul,
 cotrivit contextual, unde persoana e potrivită să te-ai și
 sprijine.
 Femeile sunt mai deschise
 să partici în cercuri susținute de alte femei,
 pentru că femeile sunt intuitive.
 Și își dau voie să fie vulnerabil, pentru că face cumva
 parte din natura lor fizică.
 Bărbații nu, dar nu e o vină, e o condiționare.
 Și din fericire din cei în cei mai mulți bărbați, am pri
eten care susțină așa de cercuri,
 inclusiv tipul care m-a trimis pe mine, în 2017, în Scoția,
 nu mă cunoștea atunci, eram un tip de pe net.
 Era fuset înrecomandat lui de altcineva,
 și mi-a zbăt, zilul Andrei, de speța ta, eram în depresie,
 vă duceți în aminte, da?
 Și omul mi-a zis, tu du-te în Anglia, ia de aici, link, du-
te în Anglia.
 Și mi-a zis atâta, nu face research.
 De ce? Bă, nu face research, că găsești tot ce faci acolo,
 găsești pe net, îți strică experiența.
 Și nu am făcut research, apropo de tipar, mi l-am contrazis
.
 Și când m-am întors de acolo, m-am întors literlii psih
ologic alt om.
 My dear, ia în calcul să te lași un pic ascultată de altc
ineva pregătit să facă asta pentru tine.
 Și ideal combină cu autocouching, ziți tu ție în scris lucr
uri pe care nu ți le-ai spus de mult.
 Ok. Mulțumesc.
 Și eu, mulțumesc mult de tot.
 Te rog, Ștefan.
 Ridică-te să te vadă colege mei.
 Stai că vine cornel, rămâi acolo, Andrei, că vine cornel.
 Mulțumesc frumos.
 ...
 E regulă, să pornește imediat. Ideal ar fi să ajungeți...
 A, gata, merge.
 Așa, mulțumesc.
 Și eu.
 Nu vreau să se transforme chestia asta într-un război între
 părinte și copil,
 dar întrebarea mea este...
 Dacă vine...
 ...
 Tot ce am auzit eu este, întrebarea mea este...
 Întrebarea mea este...
 Ar fi să încep direct cu asta de acum încolo.
 Fesizați?
 Entrenați-vă să începeți cu ceea ce vreți să spuneți de f
apt,
 nu mai faceți o vânzare anterioră pe care după aia o anula
ți.
 Corect.
 E spațiu de lucru, să știi.
 Adică noi ne învățăm aici, deci nu te critic.
 Dar nu mă suport.
 Foarte bine.
 De la tine, de exemplu, sfaturile le-am primit foarte open.
 Nu m-am supărat, n-am avut nicio problemă.
 În schimb, vine părintele spre mine și îmi dă un sfat.
 Nu l-accep din start, ca așa sunt eu și probabil alții...
 Corect, e natural să fie așa, până la un punct.
 Este datoria mea, ca copil sau ca fiul unui părinte,
 să spun, las-mă în pace, sau să spun pentru mine, băi, stai
 un pic,
 poate swatul ăla era bun pentru mine.
 Mhm, tu ce părere?
 Inițelar spune, pleacă, lasă-mă, dar poate...
 Tu zici, pleaca, lasa-ma din ce? Din emotie sau din logica?
 Din emotie sau din...
 Am in doua de mai mult din emotie.
 Ok.
 Orice raspuns vine din emotie, vine din pilot automat.
 V-am zis asta seara si la inceputul zile de azi, da sau nu?
 Cand raspundem din emotie, raspundem din pilot automat.
 Cand simti ca vei raspunda din emotie, respira,
 dati cateva secunde,
 emotia se val dilua sau cere time-out.
 și spui, ok, nu pot să răspund acum că sunt într-o stare
 interesantă,
 dă-mi voie să recalibrești și revin la tine.
 Adică nu răspunde.
 Dacă răspunți din emoție, de cele mămători vei răspunde gre
șit.
 Pentru că ai senzația că ai dreptate.
 Avem o nevoie primordială
 în lumea asta din punct de vedere psihologic.
 Nevoia de certitudine.
 Una din cele prima nevoia noastră, psihologică, este de
 certitudine.
 Asta înseamnă că am nevoie să fiu sigur că din seara am
 mult să dorm, că nu plouă, unde dorm,
 că am ce mânca, că am mult să fac un duș, că sunt în sig
uranță. Da sau nu?
 După ce ai certitudina asta, ai nevoie de certitudina că nu
 ești singur, că ești iubit,
 că ești safe, că, nu știu, contezi.
 Ajunge la tine?
 Da, da.
 Certitudinea asta a noastră uneori ne minte prin emoțiile
 noastre.
 Având atât de mare nevoie de certitudinea, uneori emoțiile
 noastre ne păcălesc
 făcându-ne să ne simțim cerți în ceea ce simțim,
 când în realitate trăim un bias cognitiv.
 De aia vine Horia și vă spune, iesiți de pe pilotul automat
 al emoțiilor voastre,
 respirând de trei ori și analizând logic ce urmează să spun
.
 Este înțelept sau inteligent?
 Pentru că e o diferență.
 Cunosc foarte mulți oameni inteligenți enorm.
 Ca număr.
 Foarte puțini oameni înțelepți.
 Și vă dau un exemplu concret.
 Înțelepciunea este maturitate, inteligența poate să fie im
aturitate, dar tot înțelepția.
 Înțelepția. Ajunc până aici?
 În același timp am cunoscut în pușcărie
 Am dus cativa acolo eu.
 I-am bagat pe cativa acolo eu.
 Multi oameni inteligenți.
 Interlopi, tâlhari, hoți.
 Extrem de inteligenți!
 Care au făcut decizii foarte proaste, în schimb.
 Are sens.
 Cunosc extrem de puțin spre deloc oameni înțelepți în pușcă
rie.
 Du-te și întreabă-te când urmează să iei o decizie din emoț
ie.
 Este asta inteligenți sau înțelept?
 Pentru că inteligența va găsi scuze
 și justificări, înțelepciunea va găsi maturitatea bunului
 sinț.
 Ce încerc să spun? Noi toți știm ce trebuie să facem.
 Număr nu ne convine.
 Pentru că e răspunsul înțelepciunii din noi.
 Toți avem o parte înțeleaptă în noi, un bun sinț, îi zic eu
.
 Dar alegem inteligent să-l ocolim.
 Așa a apărut cheat day-ul.
 Cheat day-ul este ziua de trișat, ca să zic așa, când ții o
 cură.
 Așa apăru dezlegarea.
 Păi nu băgăm noi ceva ca să avem voie, cum îi zicem? Dezleg
are.
 Mă glumesc, dar glumesc semi-serios. Ajun la voi. Mă întorc
, Ștefan.
 Dacă ar fi să-l spuiți acum înțelept, ce se răspund de la
 provocarea ta?
 Să lasem o seadă o parte, oarecum.
 Bravo. Și să recunoște mai în vreoște ceva.
 Vrei să te mai învăște ceva?
 Spune.
 Mulțumesc că-mi permiti.
 Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu
 Premisele în NLP sunt presupoziții pe care le considerăm ca
 fiind din start adevărate, ca niște principii, dacă vrei.
 Premisele în NLP sunt convingeri.
 Sunt lucruri pe care nu le contestăm pentru că le luăm din
 start ca fiind adevărate. Fii atent una în raport cu cazul
 tău.
 Una din premise zice așa, în spatele fiecărui comportamente
 este o intenție pozitivă.
 PAM PAM
 În spatele fiecărui comportament,
 este o intenție pozitivă.
 Atunci când cineva te enervează și te erodează
 și te disperă cu comportamentul lui,
 puneți următoarea întrebare.
 Care este intenția lui-iei pozitivă în acest moment?
 Pentru mine sau pentru el?
 Și când vei seziza că omul are o intenție pozitivă,
 numai e despre tine, nu vrea să disperă pe tine.
 Vrea să-și satisfacă lui intenția.
 să-și satisfacă lui intenția.
 Mă iară sens?
 Doar că uneori alegem comportament nepotrivit
 ca să-și satisfacă această intenție,
 cu asta sunt de acord cu tine.
 Dar dacă tu înțelegi intenția
 apropo de ce face tatăl tău cu sfatul,
 ceea ce răspund de eu
 ar fi
 tata, nu știu dacă sunt de acord cu ceea ce tu m-ai mai dat
 ca recomandare sau nu, însă apreciez foarte mult
 și iubesc faptul că ai intenția pozitivă de a mă sprijini
 și adu-mă lăsa să fac greșile, pe că le-ai făcut tu.
 Ai putea să-i spui asta tatălui tău?
 Crede-mă că tatăl tău nu are nevoie ca tu să-i urmezi fatul
,
 însă s-ar simți extraordinar de iubit, valida și asculta și
 văzut în primul rând,
 dacă tu ei valida faptul că îi vezi intenția lui pozitivă.
 Arjun la voi.
 Părinții noștri, indiferent ce vârstă aveți,
 că am vorbit în pauză inclusiv cu alți,
 Ștefan e mai tânăr, dar am vorbit cu alții dintre voi care
 sunt amaturi,
 Ștefan e mai tânără, dar am vorbit cu alții dintre voi care
 sunt amaturi.
 Și mi-a spus, mă sună mama
 în continuu
 să se plângă.
 Și eu zic, probabil că are o etate, nu știu, 70 și...
 Nu, 5-7.
 Și zic, e la fel de valabil ce rimează să-ți spun.
 Părinții noștri, când noi plecăm de acasă,
 au nevoie constant să resimtă
 faptul că ei contează pentru noi.
 Este naturală, este nevoie de certitudini de care vă spune
am, în special mamele.
 Au nevoie să simtă, să-și readuc aminte că ele sunt încă
 importante în viața noastră,
 pentru că ne-au dat viață, ne-au educat și ne-au ocrotit în
 anii noșii de vulnerabilitate.
 Doar că independența noastră, uneori, la vârste mature
 chiar,
 le transmite mesajul opust, mai ales că cu vârsta lor.
 Că nu mai contează, că nu mai sunt importante la fel și la
 bărbați.
 Că nu mai avem nevoie de ei.
 De asta ne sună părinții și se plâng, pentru că n-au altce
va ce să ne împărtășească ca să ne capteze atenția.
 Are sens.
 Și ce i-am spus colegei în pauză, ca să înceteze comportaț
ia...
 Întrebarea ei a fost așa, cum fac să nu mă mai sune mama să
 se plângă, că mă disperă?
 Și zic, mama te disperă sau comportamentul ei?
 Mama nu mă disperă pentru că o iubesc,
 comportamentul ei de a se plânge mă obosește pentru că tre
buie să o ascult.
 Vă regăsiți până aici?
 Și am spus așa, cum ar fi?
 1. Strategie în doi pași
 Să nu mai aștepți să te sune ea să te plângă, să o suni tu
 1. Faptul că ea nu te mai sună și suni tu din start e un
 mesaj diferit
 Îi transmite mesajul, contezi, ești importantă
 Te suni eu pentru că ești importantă, nu trebuie să mă suni
 tu ca să îți răspuns că ești importantă
 Și 2. Nu lăsa să înceapă să se plâncă, întreabă-o tu
 și două tu cu mintea undeva, în trecutul vostru,
 când a făcut ceva ce a bucurat-o.
 Și foa o să vorbească despre copilăria ta.
 Supre textul, mă, poți să-mi spui atunci când eram la școal
ă și am luat nu știu ce premiu și am făcut mai...
 ții minte cum a fost fața? Dacă scureți, vorbeam cu o pri
etenă acum câteva zile
 și mi-am dat seama că am uitat contextul. Nu vrei să-mi sp
ui tu cum a fost?
 Crede-mă,
 ca be așteaptă.
 Părinții noștri nu au nevoie să se plângă, au nevoie de
 atenția noastră,
 Că nu îl iubim.
 Și natural să simtă asta, și uman să simtă asta.
 Dați-le atenția voastră
 pentru că veți fi în locul lor.
 Copiii voștrii vor învăța cum să se comporte cu voi
 în funcție de cum vă comportați voi cu bunicilor.
 Dacă nu o faceți pentru părinții voștrii,
 faceți-l pentru voi pe stil egoist.
 Prătați-le copiilor cum vă comportați voi cu înțelepții voș
tri, cu strămoșii, cum vreți voi să le spuneți,
 ca să fiți că la un moment dat veți ajunge în locul lor, vă
 promit. E garantat.
 Dar întorcându-le la de ce fac asta oamenii, de ce fac asta
 părinții noștri, pentru că au nevoie să simtă că încă conte
ază.
 E nevoia de certitudine.
 Ce vorbem mai devreme?
 Avem nevoie de certitudinea uneori inclusiv că noi contăm.
 E umană, nu e o vină.
 A, putem să ajungem s-o menegerem imediat,
 astfel încât să nu mai depindem de altă persoană
 și să ne zicem noi, să știm noi singuri pe cont propriu,
 că da, suntem importanti și contăm. Pentru cine?
 Pentru noi, în primul rând, apropo de ce vorbeam cu o coleg
ă mai sus.
 Da, e și ăsta un proces.
 Până acolo avem nevoie de alții să ne confirme.
 Dați-le această atenție atunci când e contextual potriviște
fan.
 Poate nu vrei sa primeci sfatul tatalui tau,
 valideaza intentia tatalui tau.
 Crede-ma ca e mai important pentru el.
 Are sens pentru voi?
 Bun.
 Si eu.
 Hai sa ne mai jocam un jocul astia, daca tu am vorbit de
 premise.
 Mai este o premisa in NLP
 care zice asa.
 Oamenii NU sunt comportamentele lor.
 Oamenii NU sunt comportamentele lor.
 De ce e importantă premisa asta?
 Care este indicatorul, respectiv variabila,
 pe care noi o avem la dispoziție cel mai ușor atunci când
 vine vorba de ceilalți
 ca să ne facem opinie despre ei?
 Comportamentul lor.
 Felul în care se comportă ei ne face pe noi să evaluăm într
-un fel sau altul
 și să le punem o etichetă. Da sau nu?
 NLP-ul vine și spune, NĂģ!
 E greșit.
 Avem la îndemână o variabilă subiectivă, contextuală, care
 poate să ne înșele.
 Și dacă noi punem o etichetă de identitate asupra unui om
 bazându-ne doar pe felul în care se comportă,
 tocmai l-am judecat.
 Și de multe ori greșit.
 Cine știe joculețul nu participă și vă rog frumos să nu str
icați joculețul pentru ceilalți.
 O să vă descriu două persoane.
 În mod evident este un catch, doar nu fiți hateri, fiți
 sinceri.
 La modul dacă n-aș ști că horia uneori dă de-astea șpârle,
 ce-aș alege dacă nu l-aș cunoaște?
 Două persoane. Vegetarian. Își iubește extranar de mult soț
ia.
 Este extrem de fidel, n-a înșelat din niciun mitaj, aș e
 prin cap vreodată.
 Iubește animalele. Are doi sau mai mulți câini.
 Este eloquent, extrem de bine citit, învață pe banda rulant
ă lucruri care-l interesează,
 deci este și deschis la minte și orientați spre intelectual
itate, nu vorbește urât și este extrem de prețios în comport
ament, la nivel de maniere și etichete.
 Prima persoană. A doua persoană.
 vulgar, extrem de vulgar, până la deranj, obscen chiar,
 alcolic, consumă alcool în mod constant,
 arrogant, întrerupe și nu ascultă pe cei din jurul lui,
 intervine constant să-și pună lui părerea lui,
 Jigneste constant, ba mai mult este misogin, declarat.
 Pe care dintre cei doi ai vrea sa iaiba mentor copilul tau?
 Fara sa analizezi foarte mult catre cine te aduce doar pe b
aza comportamentului.
 Primul, corect? Primul e Hitler.
 Comportamentul lui Hitler, dacă te uitai doar la comport
amentul lui, vegetarian, o iubea pe Eva Braun, s-a și se în
ucis împreună cu ea sau din cauza că a murit ea, nu știm
 exact,
 avea doi câini lupi, a scris o carte, citea constant Mind
 Camp, da, a scris o carte, citea constant, era foarte bun
 orator, nu v-am dat informația asta că v-ați fi prins sau a
ți fi intuit,
 Era un foarte bun orator.
 Știa psihologie.
 Uite, asta trebuia să vă zic.
 Știa psihologia oamenilor, știa psihologia mulțimilor.
 Așa a ajuns să facă
 nenorocile pe care le-a făcut.
 Doar pe baza comportamentului lui, la Eiffel i-ai ales pe
 Hitler ca și mentor pentru copilul tău.
 Știți cine e al doilea?
 Churchill.
 Arogant, bețiv, alcolic, vulgar, obscen, misogin, omul
 responsabil psihologiul pentru încheierea celor de dore răz
boi mondial.
 BUM!
 Comportamentul oamenilor din jurul nostru nu este egal
 identitatea lor, zice NLP-ul.
 Felul in care se comporta un om este doar contextual, nu
 este el, nu e egal el.
 El este mult mai mult de atat.
 In momentul in care intelezi si integrezi, se numeste ace
asta premisa, integrezi aceasta premisa,
 De câte ori voi mai fi deranjat de comportamentul unui om?
 Te rog să-ți aduci aminte, el nu este comportamentul lui.
 Ce, dragă mea?
 Încă.
 Îmi zice colegă aici în viață, nu, nu pot să integrăz asta.
 De ce? Pentru că e ușor să pun egal între comportamentul
 lui
 și identitatea lui, ca să pot să-l urăsc.
 Corect.
 Fii atent.
 Și atent, nu mai vini cu microfonul că o să repet eu întreb
area.
 Colegul spune, ne dai și numele, te rog?
 Luiza. Luiza îmi zice așa.
 Cum pot eu să integrez premisa asta când comportamentul lui
 îmi face rău mie?
 Dar atenții, eu nu am spus să-l accept.
 Eu am spus doar să înțelegi că el nu e comportamentul lui.
 Nu am zis să stai și să suporti comportamentul lui.
 Are sens?
 Eu zic doar atâta. Judecăm oamenii pe baza comportamentului
 și nu suntem deschizi să aflăm ce e în spatele comportament
ului.
 De multe ori, de cele mai multe ori, când cineva ne face ră
u prin comportamentul lui,
 vă readuc aminte, este multă durere.
 Este responsabilitatea noastră această durere? Nu!
 Despre asta am vorbit o oră și ceva, despre salvatori.
 Este obligația mea să stau să suport aceste durere? Nu!
 Este opțional.
 Întotdeauna ești pe primul loc în viața ta, Luiza.
 Eu zic doar când te pui pe tine pe primul loc în viața ta,
 nu te pune cu ură față de el, pentru că el sau ea nu e
 comportamentul lui.
 Alcolicul este un mod...
 Alcolismul este un mod de a face față unei dureri și o sfer
ință extrem de mare
 pe care persoana nu știe să o gestioneze.
 Este o boală, nu este o alegere.
 Alcolismul este o boală, nu este o alegere.
 Orice dependență mare
 arată foarte multă suferință reprimată
 pentru că omul nu are emoțiunea să o gestioneze.
 Nu înseamnă că trebuie să suportăm comportamentul lui.
 Înseamnă doar că NLP zice
 omul nu e comportamentul lui.
 Uite-te în spate.
 Pentru că eu personal am cunoscut unii din cei mai blinzi
 alcolici.
 Foarte mulți am avut
 în jurul meu, inclusiv în familie.
 Extrem de blânzi, băd alcolici.
 Și dacă te iutai doar la
 comportamentul ăla, ai fi zis, bețivu.
 Cum de obicei și primezi
 aceste etichete, da sau nu?
 Acei oameni sunt mult mai mult decât atât.
 MULT mai mult. Am avut în familie.
 MULT mai mult decât atât.
 La asta mă refer
 când zic oamenii nu sunt comportamentele lor.
 La asta mă refer
 Că asta mă refer că zic că în spatele lui comportament este
 o intenție pozitivă, în spatele alcoolismului.
 Ca și comportament este o intenție pozitivă de anestezia.
 Îți mulțumesc.
 Are sens?
 Când știi că omul ăla nu are de ales pentru că harta lui
 mentală știe doar asta să anestezieze durerea,
 numai ei de ce să consumă energie cu alt judeca.
 Judecatul acelui nu a schimbat niciodată pe nimeni.
 Eu nu cunosc.
 Oameni care să se simtă judeca și să zică, a, gata, mă,
 sunt salvat.
 Să mulțumesc că m-ai judecat.
 Uf, dacă nu ai tu să mă judești, nu reușeam.
 No, never, nimeni nu a zis asta niciodată.
 În schimb, compasiunea pentru durerea pe care el o simte,
 de foarte multe ori face diferența înspre direcția în care
 omul se duce.
 Am stat la masă de foarte multe ori și în meseria mea și în
 ce fac acum și în multe contexte,
 cu oameni care aveau dependențe severe, cu sconsecințe de
osebit de grave.
 de grave. Și am făcut tot ce am putut să-i fac să se simtă
 înțeles și acceptați, cu
 compasiune, nu cu milă. Unii dintre ei au primit asta ca
 resursă. Și mi-au zis, nimeni
 m-a făcut vreodată să mă simtă acceptat, toti o să dau în
 mine și mă judecă. De asta de
 foarte multe ori cu cei care lucrez și în țara de curs,
 special în ședințe private, orice
 îmi spune, provoacă replica mea, e perfect în regulă, n-ai
 avut de ales. Și unul face
 Faci ochii mari, cum adică-i perfect nu regulă?
 Și explichi ideea de hartă mentală,
 n-ai avut doresc, ești programat, e durerea ta, bla bla bla
.
 Vă dau o fază reală care rămâne aici.
 În pandemie,
 fix în 2020, mi-a scris un medic,
 foarte bun pe ceea ce face,
 vedet în domeniul lui, chirurg,
 care fuzease prin sala mea de curs cu soția lui,
 că are un prieten
 care are o provocare extraordinar de mare
 Mă roagă foarte mult să vorbesc cu el, fiind pandemie și fi
ind șomer, am acceptat.
 Am spus, sigur, dă-i numărul meu dacă poți să sprijini cu
 drag.
 Nu știam nimic despre el, m-am auzit cu el la telefon să te
ană alt oraș, o să dau în cluj,
 el să teană alt oraș, a venit special în cluj să vorbă să
 cu mine.
 Ne-am întâlnit în Iulius, când s-au ridicat restricțiile,
 ne punem la masă.
 În primele 15 secunde, îmi spune, bă, știu că te-a recomand
at prietenul meu,
 îmi zicea el mie, da?
 Nu vreau să-ți pierd timp, așa că spun direct care e provoc
area mea.
 Și eu zic, shoot man, cu atitudinea mea de night chess, îmi
 zici că...
 Și mă lovește ca o mintăriară în primele două propoziții.
 Sunt homosexual.
 Și a fost, bam, nu mă așteptam la asta.
 Primă ma replic a fost, sper că nu sunt genul tău.
 De ce am făcut asta?
 Ca să vadă că putem să glumim despre asta și că nu e o
 problemă.
 Și apoi am spus, ok, înțeleg, am cunoscut și alți oameni,
 nu m-ai impresionat, poți mai mult de atât.
 Și am regătat întrebarea.
 Pentru că mi-a zis, am dat amorții planificată.
 Am dat amorții planificată.
 El mi-a zis, care dat amorții planificată?
 Ați auzit bine. El și-a planificat cu calendar data certă
 data murți.
 Și eram... și ai nevoie de o lopată sau ce?
 Vă dau cuvântul meu că așa e un răspuns pentru că n-am ști
ut ce să fac altceva decât să îi arăt că putem să râdem de
 ceva ce pentru ele tragic.
 Din fericire avea simțul morului
 și am stat împreună vreo 2 ore sau 2 ore și ceva
 făcând ping-pong pe idei de genul ăsta.
 Știți care a fost următoarea replică după ce mi-a topat
 asta?
 Am dat amortispa minficată? La modul serios.
 Bă, înțeleg că tu asta simți și înțeleg că n-ai de ales.
 Ești sigur că ai testat toate variantele pentru care
 s-ar putea să merite să luți?
 Că dacă le-ai testat pe toate, înțeleg ce simți și nu poți
 să te schimbă,
 nu-mi asum din stari că nu am cum să te sprijini.
 A fost pentru prima oară când cineva i-a spus
 nu cred că greșești dacă tu chiar simți că ai tățat toate
 variantele.
 Mai ales aparte a cocomosexualitatea.
 Fii bărbat într-un oraș de provinție, un oraș mic,
 unde totul nu e să știi cu toată lumea,
 era extrem de provocator pentru el să aibă orice fel de
 conexioneză sau relație autentică pe harta lui sexuală.
 Fast forward,
 după 2 sau 3 ani, încă m-ai întemit de mesaje și mă salută
 și îmi mulțumiește pentru că s-a simțit înțeles.
 Deci nu, nu am mers până la capăt cu ce și-a propus.
 Dar știți de ce?
 Sau cred că știu de ce?
 A fost dintre singurile momente din viața lui în care cine
va nu l-a judecat.
 Avea o familie superbă, cu 3 sau 4 fete, crescute mari deja
,
 și o soție de care a divorțat între timp,
 însă toate 4,
 nime nu știa din familia lui că este un homosexual,
 Însă niciun membru din familia lui nu l-a făcut vreodată să
 se simte important și iubit.
 El mi-a zis asta cu ula Kerminoki.
 Eu mă duc să contribuie, eu le duc salariul,
 ea avea bine financiar, era foarte bine financiar,
 spunea, eu mă duc să contribui, le fac împărături, le duc,
 le plimb vacanțe.
 Mă sună numai să-mi zică, dar de ce am întârziat cu nu știu
 ce.
 Adică așteptări foarte mari și mise cu vinism foarte mult.
 Și dacă eram pe harta lui, aș fi simțit la fel.
 Ajun la voi.
 La asta mă refer când zic că în spatele fiecărui om este o
 poveste foarte intensă
 pe care majoritatea dintre noi nu o știm,
 sau nu știm să o exprimăm și să o comunicăm.
 De aici începe compasiunea.
 Indiferent cumul din fața ta știe să-ți explice ce-l doare,
 sau nu știe să-ți explice ce-l doare, sau ce intenții are,
 fi sigur că are o poveste pe care tu nu ai vrea să o trăieș
ti.
 Fii convins de asta.
 Și abia atunci din momentul în care trebuie compasiunea.
 Și oamenii care simt compasiunea noastră și conexiunea,
 pentru că compasiunea implică conexiune,
 au brusc mai multe șanse să decidă diferit și să facă o sch
imbare. Apropo de alcoolizm.
 Conecțiunea este ceea ce au nevoie oamenii care au ce fel
 de dependență.
 Nu ceartă, nu judecată. Conecțiune.
 Psihorotelabiluții știu asta.
 Vă spuneam a seară sau azi din ații nu mai știu,
 70% din ceea ce reușește un client să obține în procesul t
erapeutic
 este datorată relație pe care o are cu psioterapeutul,
 încrederii pe care o are în el,
 ascultării pe care simte că celălalt e o oferă fără să fie
 judecat.
 Nu tehnicei.
 Conecțiunii.
 Aveți foarte mulți oameni în viața voastră, vă promit,
 imediat... Andrei, poți să dai microfonul ca să nu credă că
 uit,
 și imediat aici în față, da?
 Aveți foarte mulți oameni în viața voastră, față de care,
 de-o cam dată,
 ați uitat să vă conectați cu ei.
 În special, relații de cuplu.
 Majoritatea covârșitoarea conflictelor din relații de cuplu
 apar pentru că a dispărut conexiunea dintre cei doi part
eneri.
 La fel și între copii și părinți.
 Vrem să oferim sfaturi copilor noștri adolescenti,
 sau mai mici pentru că iubim, înțeleg și respect asta,
 dar nu știți să ne conectăm cu ei.
 De ce?
 Pentru că le judecăm harta mentală.
 Trebuie să le explicăm noi harta noastră înainte.
 Lasă-te prostiile astea de vârsta de clasa a 12, a 9, a 3,
 a cât ești tu.
 Stai că îți spun eu care-i treaba, ca adult superior ce
 sunt.
 Nu așa funcționează psihologia.
 Interes, curiositate și acceptare față de harta mentală al
 oiltei persoane va crea conexiuni.
 Și-s chestia atât de banal de făcut,
 doar nu credem că sunt responsabilitatea noastră pentru că
 mergem pe ideea să înceapă el primul.
 pe el primul. Băi, copil sau adolescent, e în perioada cea
 mai provocatoare din punct de
 rehormonal din viața lui. Și tu vrei să facă el curat din
 propria iniciativă? Camera lui?
 Nu, are nevoie mai întâi de conexiunea cu tine. Ca părinte,
 ca mentor, ca unchi, ca mătușă, ca ce
 vrei tu. Ajunge la voi. Aveți, probabil în viața voastră,
 adolești sau ați avut
 adoleştenți care veneau către voi, fără să fie copiii voșt
ri,
 adoleştenți care veneau către voi fiind prieten de familie
 unchi-mătuși,
 cu lucruri care nu le spuneau părinților lor.
 Sună cunoscut? Că eu am deștia în viața mea.
 Mă sună nepoată mea să-mi zică lucruri sau să mă întrebe
 lucruri pe care nu vorbește cu maică sa.
 Lucruri feminine.
 De ce? Pentru că maică sa nu știe sau nu vrea,
 pentru că eu nu sunt trainerul lui maică sa, apropo.
 De aia nu merge în familie să dai sfaturi.
 Dar nepoată mea, fata ei,
 știe și simte că eu atunci când o ascult, chiar o ascult.
 Și e atât de ușor dacă o exercezi,
 pentru că trebuie să pleci o secundă de pe harta ta.
 Asta e soluția.
 Ca să asculti cu adevărat,
 pentru câteva fracțiuni de secundă în care celălalt vorbeș
te,
 tu nu mai exiști cu harta ta.
 Tu doar primești harta lui.
 Abia dupa aia cu harta ta,
 oferi ce poti cu ceea ce ai primit de la el ca sa poti sa-l
 sprijini daca-i cazul.
 Aia inseamna ascultare constienta, sa numeste, NLP.
 Ascultare, nu numai NLP, nu mai multe paradigme,
 ascultare constienta si intentionata.
 Nu doar dau din cap
 si ma gandesc si berele audiserea in ce spritzi.
 In punt cu cine ma du sa joc cu FIFA.
 Apropo si de barbati femei.
 Femeile simt
 Când vorbesc cu tine și tu te gândești la FIFA, dragul băr
bat.
 Femeile știu că apare golul în ochi la tine,
 când tu zici, de fapt, termine odată,
 dar te ascult drăgui, da, serio, interesant,
 și tu te gândești, bă, sunt pe GIC-ul și facem un grătar tr
ăit,
 ți-ară familie.
 Se veie de în ochii tăi.
 Nu glumesc, dacă bărbat ți-ar învăța să asculte conștient
 cu adevărat
 partenerile de cuplu, ar fi mult mai puține conflicte și
 reproșuri din partea lor.
 Testați, nu mă credeți pe cuvânt.
 Dar ce știu eu?
 Că doar facem o tabără de cuplu de 7 zile,
 în Grecia și în Bulgaria, în fiecare an.
 Anul ăsta facem două.
 Una o fac eu, una facem ales.
 Pentru că e un subiect care e foarte puțin important pentru
 societate.
 Te rog!
 Simona, bună!
 Înțeleg ce spui
 și ce am vorbit de 10 minute.
 Doar că pe mine mă...
 ...
 ...
 Ok.
 Mă frământă următorul aspect.
 Dacă persoana cu care ai vorbit tu, în loc de sunt
 homosexual,
 ți-ar fi spus sunt violator sau sunt pedofil.
 Ok.
 Până unde comportamentul lui nu definește omul în respect?
 În primul rând, și...
 Înțelegi ce spun?
 Înțelegi ce spui, nu aud întrebarea încă.
 Păi, am pus-o.
 Mai pun o dată.
 Mai bag o fisa.
 Știi că aveam probleme cu vorbitul?
 Ai avut? Ai ați auzit când azi l-a trecut?
 Ai auzit terminul trecut?
 Aveam. Ceea ce îi mă face de cât să mă bucur.
 Ok.
 Așa.
 Unde este limita asta? Pot să pui o limită vis-a-vis ce
 este acceptabil, ce nu este acceptabil,
 într-un comportament ca să nu pui etichetă sau să nu judeci
?
 Eu am o dificultate, de exemplu, în comportamentul extrem
 profund greșit al unui om.
 Eu nu pot să accept pedofilia.
 Nici eu.
 Înțelegi ce zic?
 Excus.
 Deci faptul că eu îți vorbesc despre psihologia omului care
 n-are de ales,
 nu înseamnă că eu accept ce n-are el de ales.
 V-am spus și mai devreme că e o diferență între a înțelege
 de ce să comportă un om într-un fel
 și a accepta cum să comportă un om și a nu pleca de acolo
 că mi-a zis horia.
 Nu am zis asta niciodată.
 Îți dau un exemplu sever cu pedofilia ca să înțelegi că și
 acolo sunt lucruri pe care noi nu le cunoaștem
 și oameni ei au nevoie de ajutor fără dubiu.
 Stai un pic.
 Este un caz, nu stiu unde l-am citit, dar e real, cel puțin
 părerea reală, că l-am citit despre el nu știu fizic, nu l-
am cunoscut, dar e real. Iar a se întâmplă a statăreunite.
 Un bătrân a fost arrestat o dată sau de două ori pentru
 tentativă de pedofilie și dus în fața instanței.
 Nu știu ce vârstă avea.
 În timpul procesului a fost supus un examiner psihiatice
 care are reelevat că e normal și că e funcțional și că nu
 înțelegem de ce are aceste tendințe patologice.
 În timpul procesului, în același timp, a fost supus un exam
en medical. S-a descoperit o tumoare pe creierul lui care ap
ăsa pe nu știu ce centrii,
 ha, bar, n-am nu știu să-ți explic medical, care îl obliga
 la comportament de viant, să numește, la care el, atenție,
 nu avea de alesii.
 Era doar ca și pofta de dulce.
 Apărea pe harta lui.
 A fost operat,
 acea tumoare a fost îndepărtată,
 comportamentul și intenții lui au dispărut.
 Dar a fost condamnat pentru faptele lui.
 Nu știu să spun, nu mai știu.
 Îți mulțumesc, știi faza?
 A fost condamnat pe baza comportamentului lui,
 Deși s-a dovedit că o tumoare în creirașul lui apăsa pe
 centrii nervoși aicrerului care îi controla în realitate
 comportamentul.
 Joacă opastă.
 Eu tot un caz extrem, să zizezi?
 Eu la asta mă refer, dragă meu.
 Și atentie, din fericire nu avem de a face cu cazuri atât
 de extreme fiecare zi. Din fericire.
 Așa că nu îți recomand să te duci să spui, da cum fac dacă
 mă întâlnesc un violator? L'accept?
 Îl bag în coaching?
 Îl întreb despre copilărie sau ce?
 sau ce?
 Nu, îi fuți una peste ochi și fugi.
 Aia faci.
 Știi?
 Nu stai să...
 Eu nu aveam supii de grea de altceva, doar că nu eram de
 acord cu ce...
 Nu erai de ce ești acum.
 Nu eram...
 Nu sunt!
 Vei depinde de acord...
 Atenție!
 A ajuns la tine...
 Mi-ai dat un exemplu extrem?
 Tăi am dat un exemplu extrem.
 Din fericire, noi în viața noastră, când ieșim de aici din
 sală, nu ne confruntăm cu astfel de probleme.
 Așa este.
 Dacă dai despre...
 la modul serios, ca a fost ofiser, in primul rand,
 ca d-a fost o data stați în pericol fizic
 si siguranța voastră este pusă în pericol, nu mai zic viața
 voastră,
 de cineva, nu stai nici o secundă
 să faci analiza ecologiei, comportamentului lui.
 Stai, mă, chiar, dar o intenție pozitivă să îmi rupă gâtul.
 El vine cu sticla aia către mine din iubire față de sine.
 Nu! Dai primul și pleci.
 Discuți după aia în terapia ta despre de ce a vrut ăla să
 se întâmple acolo și ce s-a întâmplat.
 Are să-mi știu ce zic.
 Nu mă vă mai duceți în extreme.
 Că eu vorbesc de viața de zi cu zinul de extremele și de ex
cepțiile care se întâmplă.
 Pentru că pe care le validesc că sunt posibile.
 Dar din fericire nu suntem acolo. Bine?
 Te rog de la în față, cuite, avem acolo o întrebare.
 Și n-am uitat îți promit, doar e microfonul lângă el.
 Nu vreau să-l pun pe colegul meu, să alerge, că așa îi fit.
 După aici îi și mai fit și mă face de răz și nu-i bine.
 Da, mă simt.
 Te rog.
 Păriu, eu am o întrebare la tine.
 Numele.
 Ceva ce mi s-a întâmplat acum o săptămână.
 Numele frățuier.
 Dragoș, Dragoș.
 Mersi, te rog.
 Dar n-am auzit.
 Mi s-a întâmplat o săptămână, am luat o decizie pe care nu
 vreau să-mi părtășesc.
 Perfect, da.
 Dar e decizia mea de a nu mă părtăși.
 Însă, vreau să știu ce ai fi făcut tu, în cazul meu.
 E ca și cum nu îmi dai și minumerele la Loto.
 Dar eu nu-ți spun la ce țară joc la Loto.
 Dar tu dă-mi-le.
 Cum spumele mării vrei să fac asta?
 Să dăm un sfat.
 Bă, numai la mine s-aud greirii.
 Sfatul meu e să nu.
 La fel am făcut și eu.
 Damu' sfat și mai bun, Dragoș.
 Sfatul meu este poate.
 Nu, sigur nu.
 Cu asta mi-ai dat, cu asta lucrez.
 Vreau să spun ce s-a întâmplat.
 Aaaa, ok.
 Mă speria semna.
 Lașteptam să termin de asta.
 Aaaa, ok.
 Cum aștii și tu cum se simte, știi?
 N-ați prins-o, mulți mă bucur. Te rog.
 Săptămâna trecută, în fața casei mele, a venit o mașină
 care a parcat și a dat peste niște stâlpi micuți pe care le
 aveam acolo să nu parcheze alții.
 Deci nu și-au făcut treaba stâlpi, practic.
 Da, nu, din păcate nu.
 Eu eram în grădină, udam grădina și când am văzut că perso
ana respectivă dă peste stâlpul din spate, după aia de volan
 și dă și peste ăla din față.
 Asa?
 Adică n-a ajuns.
 O-am dus la el, si...
 La geam, si-am zis da un pic geamul jos.
 Sa-ti fut una.
 La care el caiesit...
 In parenul asta mi-a venit...
 Da, da un pic, un pic, un pic, da un pic...
 Tu zis ma...
 Ai zis...
 Te si vad, da un pic...
 Pe acolo nu-ti fac nimic, te rog eu frumunt...
 Da, exact.
 Bai, o chestie sa glumim?
 De ce? Unde...
 E final de zi.
 Unde ai zis s-o strage in mine, stii?
 De asta mi-a venit în cap chestia ta. Adică trebuia să trai
 linii acolo sau...
 Bun.
 Și m-am dus la el, alțat geamul jos, a ieșit din mașină și
 era Bat.
 Ok. Și mai interesant.
 Deci era Bat sau Trogat?
 Bat-Creci sau Bat-Funcțional?
 Că...
 Că-s mai multe etape.
 Păi nu știu, că era să cam, adică l-am văzut și eu.
 Deci era spre Eprie Bat-Mor.
 Și mi-am dat seama din prima că e așa. I-am zis, hai un pic
 în față să vezi că a dași...
 Și a cereu scuze, ok.
 Bun. Acum avem două posibilități.
 Sau mi-au trecut prin capii, mi-a iat două posibilități.
 Mă duc în mașină să iau cheia, să-i spunem de vede, mâine,
 sau să chem poliția.
 Da, dar când chemam poliția, probabil că era de osar penal,
 nu știu exact.
 Poate că nu cunosc legea foarte bine, dar în principiu.
 Da?
 Dacă nu chemam poliția și lua în cheia, mâine, când venea,
 îi dădeam cheia, probabil vorbeam un pic cu el,
 sau poate chiar am făcut chestia asta, dar după aia poate a
 doua zi se îmbătașe de-aia peste un copil.
 Complet de acord.
 Da?
 Cum trebuia eu să-mi dau seama ce decizie să iau, astfel în
cât să fie bine...
 Și pentru mine, pentru mine...
 Te freci în el stâlp.
 Da, exact.
 Târziu, a murit.
 Mai mult să-l ajuns pe el.
 Așa.
 Știi?
 De asta mi-a venit în cap chestia asta, că nu ai zis tu
 unde trebuia să știu eu,
 sau să-mi dau seama unde trebuia să trag linie.
 Ce faci tu acum este sa ma intreb ce as fi decisiu cu harta
 ta.
 Corect?
 Si nu pot sa fac asta.
 Nici odata nu o sa fac, nici nu o sa vreau, nici nu o sa
 pot sa raspund de pe harta ta ce as fi facut eu, pentru ca
 inseamna ca vin pe harta ta cu...
 harta mea.
 Atunci pot sa pun intrebarea daca tu erai in locul meu?
 E acelaasi lucru. Ca sa fii in locul tau trebuie sa am
 acces la harta ta.
 Iti zic doar atat.
 Ok.
 Am fost și în perspectiva în care, ca și coleg al altor ag
enți de poliție,
 eu fiind conducătorul lor, șeful lor de tură,
 mi-au spus, bă, am avut cazuri odată în viață,
 când l-am oprit pe unul, rupt, mort,
 l-am condus acasă, cu mașina, că era din oraș mic,
 nu era nimeni pe stradă, noapte, tk.
 L-am parcat în fața casei și peste două ore a dat peste
 cineva în oraș,
 că a ieșit prostul din nou cu mașina.
 Asta e, colegul meu.
 Versus, cunosc o persoana care a apatit să fie oprit de pol
iție,
 sau să fie sesizat că este băut, unde n-a fost chemată poli
ția
 și nu s-a mărcat în viața lui la volan băut,
 pentru că s-a spreat atât de tare de consecințe încât n-a
 mai făcut asta niciodată.
 Și mi-e cunoștiți apropiat acea persoană.
 Nu știu să îți răspund.
 Ca să îți răspund, ar înțeleg să cunosc toate variabile pos
ibile în universul acela
 și nu știu să fac asta.
 Și atunci asta trebuie să o facem pur și simplu din intuiț
ie?
 100% pe harta ta și valorile tale.
 Și intuiția nu există, apropo.
 Intuiția nu există.
 Atunci primul lucru pe care...
 Bă, nu vreți acasă, mă?
 O să fiu scurt, gata.
 O să-ți răspund, ții acum, Dragoș.
 Nu știu, este răspunsul sincer.
 Pe care, mai ales că a fost ofițer de poliție, nu vreau să-
ți-l dau.
 Știu că sunt posibile ambele variante, le-am trăit pe ambe
le într-un fel sau altul, atât ca și
 fost ofițelor de poliție, cât și ca cunoscător și coleg al
 altora care a trecut prin spețele astea.
 Hazardul, nu știu.
 Știu că unii oameni se vor speria foarte tare că tu ai put
ut să chem poliția și n-ai chemat-o și va rămâne ancorat
 cu acea panică și nu se va mai urca, sau se va gânde cel pu
țin trei ori la volan, dacă se urcă băut,
 Și știu că și alții față de care tu ai fi chemat poliția se
 vor urca a doua zi și crezi șanse foarte mari să lăvească
 pe cineva.
 Dacă e ceva ce nu iert, este alcoolul la volan.
 Eu personal, ca și ofițeri de poliție, am dat circunstanțe
 atenuante, am înțeles foarte multe lucruri.
 Îți dau un exemplu ce am făcut eu odată. Am dat voie cuiva
 care miroasea... nu era rupt, miroasea alcool, venea de la
 o nunță.
 într-un oraș de frontier în Maramureș,
 nu era nimeni pe stradă, pe drum, era patru dimineața,
 când l-am oprit, miroasea alcool, dar din nou nu era rupt
 în gură,
 și am spus, nu pleci de aici până nu schimbi locul cu cine
va din mașină,
 sau lași mașina pe loc și pleci pe jos.
 Și a schimba locul, a doua s-au atreiazit să întâlnică cu
 mine în oraș
 și mi-a mulțumit, mai că n-a plâns,
 că l-am lăsat să facă asta și că nu l-am făcut de râs,
 că era orașul foarte mic.
 niciodată n-am mai avut problemul cu acea persoană.
 Eu.
 În același timp și variantă opusă, este perfect posibilă,
 pentru că dacă
 este în obicei pământenit
 în mintea acelui om și are și o problemă cu alcoolismul,
 nu-i faci un bine că îl lași în pace. Răspunsul din nou,
 nu știu. Valorile tale,
 experiența ta, situația și contextul,
 contextul să zică-ți diferă foarte mult.
 Contextul va da de obicei răspunsul.
 Îți readuc aminte, Dragoș.
 Tot suntem expels pe harta noastra, nimeni nu greseste pe h
arta lui.
 Orice raspuns ai luat ce ai decis, a fost perfect pe harta
 ta. Are sens pentru voi.
 Va zic de ce nu exitintuitia si mergem acasa? Promite-ti? N
-am uitat.
 Dai microfonul ca plange aici, efectiv. E in regula, ia
 microfonul.
 Multumesc. Elena Sunt.
 Ce-am?
 Întrebarea mea e legată de o întrebare pe care a pus-o Io
ana mai devreme.
 Legată de job.
 Dacă suntem în poziția în care prin natură jobului dăm
 feedback oamenilor...
 Da, până aici e complet diferit de ce am zis eu.
 Da.
 Ok, am zis că are legătură cu jobul.
 Adică team leader, colleague, manager, chef.
 Ok.
 Și ofer feedback și cu toate astea nu este acceptat, nu eș
ti ascultat,
 nu-mi punezi absolut deloc.
 Înseamnă că nu ai stabilit rolul de leadership
 față de acei oameni, dacă ești șef.
 E diferență între șef și leadership.
 Și leader, mare, psihologic.
 Poți să fii șef cu funcția
 și să nu fi leader cu psihologia.
 Eu am fost în foarte multe cercuri
 șefuți, ca să zic așa,
 nu eram șefu,
 dar eram leader-ul informal din grup.
 Oamenii să uitau...
 să uitau către mine să vadă ce e de văcuț
 sau cum să facem, deși nu eram șeful,
 de eram ofițelul.
 Că în sistemul ăsta, așa,
 există șef și alții cu grade de șef,
 dar nu sunt șefi.
 Eu eram ofițel, dar nu eram șef,
 nu eram numit pe funcție.
 Și oamenii se uitau către mine pentru că șef,
 ca leader informal.
 Ca să-ți răspund, când oamenii din echipa ta
 nu primezi feedback-ul tău, nu ești leader, ești șef.
 Ok și ce poți să fac diferit?
 Să antrenezi și să crești și să deblochezi în tine
 în tine rolul de leadership.
 Iar rolul de leadership poate să înseamnă să nu dai sfaturi
 ce întrebări.
 Dacă tu reușești prin poziția ta de leader să le arăți și
 să-i faci să simtă pe oameni
 că tu ești cu ei și că vrei binele lor și al tău, dar și al
 lor,
 vei fi acceptată ca leader.
 Șeful de obicei îl vrea doar pe al lui, da sau nu?
 Și oamenii nu-s proști.
 Dacă simt că tu chiar îi asculti, că îi aperi, că îi vorbeș
ti de bine când ei nu sunt prezenți,
 că le vrei binele și le pregătești bine fără să le scoți în
 față și să le reproșezi,
 ce am făcut pentru voi, la un moment dat o să simtă că ești
 liderul lor.
 Cu alte cuvinte, în lider avem încredere, în șef nu.
 Și de aia nu primi feedback-uri șefilor.
 Oricât de bineintenționat ar fi. Nu înseamnă că tu ești șef
, îi vorbești de percepția lor.
 Avantajul meu este că sunt la început și acum am o cariestă
...
 Și mai bine, și mai bine, îți dau un exemplu de ce aș face
 eu ca lider?
 Cere le părerea mai des.
 Găsește un subiect în care ei, prin experiența lor,
 fără să-ți sumineze autoritatea că este fină diferența,
 ceri o opinie pe care tu deja poate o cunoști și eu știu,
 dar le transmite lor, ești important pentru mine.
 am încredere în perspectiva ta, în experiența ta, în abilit
ățile tale, în knowledge-ul tău,
 zi-mi opinia ta și fă-o sincer.
 Și-ți garantez că o să mai vrea.
 Șeful de obicei se impune, liderul se căștigă.
 Da.
 Corect?
 Absolut.
 Și este psihologie 100%.
 Mulțumesc.
 Cu drag.
 Vă zic și cu intuiția. Intuiția nu există din perspectiva
 mea și a lui Marius.
 Așa cum o înțelege societatea în momentul ăsta.
 În momentul ăsta intuiția este înțelegă ca fiind ceva magic
 și a tot corect în orice context. Falsă.
 Intuiția în realitate, din perspectiva cum înțeleg eu și cu
 fratele să prădăm în LPU,
 este un rezultat al unui calcul matematic al unei multitud
ini mii de variabile,
 În același timp, făcut de subconștientul tău, care analize
ază tipare de experiențe anterioare și îți dă ție doar conc
luzia.
 Aia e intuitia. Atenție!
 În același timp, datorită această definiție,
 poți să ai intuitie în care să ai încredere în anumite
 contexte
 și intuitie care să te înșele în altele.
 Care credeți că e diferența?
 Cum? Experiența!
 În situațiile în care ai experiență extinsă, repetată,
 vei avea o intuitie mult mai fină și mai corectă
 față de situațiile în care ai zero experiență și ești la în
ceput.
 Dacă te urci pentru prima oară la volanul unui tir,
 te freci și nu ai intuiție.
 Exagerat. Înțelegi un debat?
 Doar că oamenii înțeleg intuiția din perspectiva societății
 undeva la egal cu horoscopul.
 Ceva magic
 în care trebuie să te încrezi.
 Ascultă-ți intuiția. Bă, nu face asta.
 Ca intuitia iti-a spus de cativa de azi de-or pana acum ca
 ele da o an.
 Si n-a fost.
 Din adolescenta iti spune asta.
 Si n-a fost.
 Are sa-mi stiu ce zic? Exagerand.
 Intuitia corecta este cea in domeniul in care ai experienta
 extensiva,
 in care s-au automatizat niste tipare de oameni, experienti
, raspunsuri,
 la nivel subconscient, pe care acum subconscientul iti le
 da la nivel de concluzie.
 În domeniile în care n-ai experiență, nu-ți asculta intuiț
ia că e posibil să te înșele, se numește bias cognitiv.
 A, poți să intuiți și în direcții în care n-ai încă o
 experiență? Da, dacă seamănă cu experiențele tale anterio
are ca tipar.
 Creierul nostru, vă readuc aminte, funcționează în tipare.
 Când recunoaște tiparele, apară intuiția.
 Ați sesizat? Vă dau un exemplu concret.
 Că sunt oameni poate chiar în sală.
 Sau în viața voastră în trecutul vostru, care seamănă cu o
ameni din trecutul vostru?
 Bă, ăla seamănă cu mama, cu tata, cu prietenii.
 Și care cumva, al dreacu, seamănă și la comportament.
 Ați sesizat?
 Asta e mintea voastră care recunoșe tiparea de persoane și
 comportament.
 În realitate, nu e nicio legătură între cei doi.
 Doar mintea ta face conexiunea.
 și îți spune, dacă mă apropii de această persoană,
 s-ar putea să mă usture cum a usturat cealaltă persoană.
 Mintea noastră funcționează în tipare, fă bine și educați m
intea din perspectivă psihologică,
 în primul rând cu experiență directă.
 Adică, expunete cât mai multor experiențe ca să ai intuiție
 cât mai educată.
 Are sens?
 Dacă tu n-ai experiență de niciun fel,
 dar vrei să-ți asculti intuiția,
 aia se numește gândire magică.
 Și este, în realitate, o transă hipnotică.
 V-am supărat cu intuiția?
 Stai să vezi când încep cu mercuri retrograd.
 Stai să vezi.
 Doar atât vă zic, nu sunt fanul unetisandu.
 Bun.
 Acestea fendise, cine s-a sentit bine azi?
 Vă bucur, mersi.
 Pe sărite.
 Și cu microfon, ca să vă provoac până la capăt.
 Vreau să-mi dai un ceva cu care preci acasă azi, la final
 de zi.
 Mă refer important, interesant, valoros pentru tine, sub or
ice formă.
 Andrei, dă-l în stângă acolo, uite la doamna care are mână
 ardicată.
 Mersi, Claudiu.
 Sunt Anca, bună ziua.
 Anca?
 Anca, da.
 Ana?
 Anca.
 Anca, nu s-aude nu până la mine să pierde pe drum.
 Gat, Anca, am înțeles.
 Pe scur cu ce? Pe ce acasă? De ce a fost ziua de azi
 interesantă, importantă, valoroasă?
 Cu mașina.
 Schimb cuvintele ca să schimb emoțiile.
 Îți mulțumesc.
 Mersi.
 Te rog, te rog, te rog.
 Transformă frica în curiositate.
 Perfect, îți mulțumesc. Dă-l în stânga, te rog.
 Fix în stânga ta, că pare surprins.
 Mi-ați dat voie să vă provoc, da?
 Da, da.
 Să vă țineți. Te rog, salut Dumnele.
 Salut, George.
 Am rămas cu contrăzice stiparu și acceptăți disconfortul.
 Îți mulțumesc frumos.
 Dă-l în stânga ta, că vă că tremură.
 Ce am nimerit-o, bubări?
 Mă uitați că am lucrat la fronțieră.
 Vă din fractourii.
 Vă miro... am intuiție educată.
 Vă simți frica.
 Te rog, mândru.
 Sunt Daniela. Bună. Bună, Radu. Ne știm din Dusseldorf.
 Serios?
 Gata, îmi aduc aminte acum. Semen cu poza de pe WhatsApp.
 Binevenit.
 Cu ce pleci din ziua de azi?
 Cu mare emoții.
 E bine, e perfect în regulă. Ce ți-a adus ziua de azi?
 Dacă ei spune lui, Emilian par că te-a trimis, nu? Nu mai ș
tiu exact.
 Cine?
 Emilian. Confund eu numele lui Emilian atunci, nu?
 Mai am pe cineva din Dusseldorf, dacă ar fi spus.
 Prietenile mele care au fost și la Master și la LF.
 Și te-au... Du-te că-i...
 Ce simți că a fost pentru tine azi aici?
 O propoziție, o convingere, o revelație, o întrebare, o ce
va.
 Exact.
 Am spus tot.
 Dacă mi-aș pune un ringtone în viața asta și aș putea să-mi
 pun fără să pare că sunt o chord, ar fi ăsta.
 Exact.
 Deci, music to my ears.
 A fost o zi foarte emocionanta, cu foarte multe deschidere
 si sunt într-un proces de te urmăresc la fiecare cuvânt
 și în același timp lucră și cu mine.
 Bravo! Poți să-mi spui o propoziție pe care am spus-o și ți
-a dat de gândit?
 Exact.
 Sunt multe. Frica, curiositatea...
 Ok, e perfect în regulă. Suntem foarte frumos.
 Suntem și eu.
 Dă-l în fața ta.
 Fața?
 Așa, suntem frumos.
 Da, da, da, da.
 Eu?
 Da.
 Rodica sunt.
 Andrei, du-te in vaduire pe stanga, te rog, ca sa nu se pr
inde.
 Merci.
 O propositie pentru aceasta zi.
 Respect fata de harta mentala acelorlalti.
 Iti multumesc frumos.
 Da-l in stanga, Rodica.
 Salut.
 Salut, Radu sunt.
 Radu esti?
 Radu sunt.
 Asa te cheamam.
 Da.
 Ai un nume misto.
 Multumesc.
 Tiziul meu! Salut, Radu! Cu ce pleci acasa?
 Salut, Radu!
 Cred ca ideea cea mai faina care mi-a ramas
 a fost cu datul sfaturilor negerute.
 Super! Iti multumesc!
 Aici m-am regasit eu.
 Perfect, merci! Da-l in stanga la Sofii, te rog!
 Sunt Sofia.
 Ceva ce nu s-a spus.
 Nu, ceva ce simti tu, Sofia.
 Vinovatia te face manipulabil si controlabil.
 Excellent, iti multumesc! Ne spui si ce vârsta ai, te rog!
 16 ani.
 Încurajați-o, vă rog, că eu aș fi vrut să fiu
 un astfel de sară la vârsta ei. Mersi, Sofia.
 Bravo pentru mitea deschisă. Andrei, aici, te rog.
 Mi-a plăcut foarte mult din tot
 ce ai spus astăzi și de 2 ani
 jumate în coace.
 Nimeni nu mă poate dezamăgi fără ca eu să permit amăgirea.
 Mulțumesc făi iarabu! Și o să fiu cu voi până se termină Ne
lepeul.
 Chiar dacă voi avea o sute de ani.
 Să știi că n-am uitat că le aștepți pe Marius, dar în fie
care.
 Grumesc de la aici în față, te rog.
 Mulțumesc, Cristina.
 Ciao, Cristina.
 Ops, scuze, am distrus cu dupența.
 În regulă, în regulă.
 Să comunicăm așteptările și așteptările sunt definească via
ța noastră.
 Îți mulțumesc. Dană stânga la view.
 Aia cu sfaturile.
 Ok. Perfect, merci de la în spate.
 Fiecare dintre noi are dreptate pe harta lui.
 De exemplu, îți mulțumesc de la aici în față, aici în față,
 în față, în față, merci.
 Bună, sunt Gabi.
 Cea mai bună?
 În primul rând, ăsta e și modul din care a venit pentru asc
ultarea activă și prezentă.
 Ok, perfect, merci frumos.
 Mai e cineva care nu vrea să vorbeasă cu mine?
 Dă-l aici, te rog, că a vrut să redice mâna și a vrut să f
ie sincer.
 Cu ce pleci bărbat eu?
 Răzvan Sont.
 Salut.
 Mi-a plăcut ideea că trebuie să înțelegem, să verificăm ce
 a înțeles celălalt din harta.
 Bravo, excellent. Îți mulțumesc de la stânga ta, colegului.
 Salutare, Cosmin Sunt.
 Salut, mă rog.
 Am reținut faptul că pot să schimb doar ceea ce observ.
 Excellent. Acestea fiind zise, vă declar absolvent ai prime
le zile de nelepe din viața voastră.
 Modul 1, ziua 1 se închei acum, ne vedem mâine la 10, vă
 pupa!
