 Bine ați revenit! Master 2025, modul 1, partea 2, înainte de prânză. Mulțumesc frumos!
 Văd că vă și mutați scaunele, unii dintre voi.
 Doar zic! Observ! E doar observ!
 Și bravo pentru flexibilitatea celor care o faceți.
 Iar am restat la Alex cu ceva și nu vreau să fiu nepolitikos. Alex, un mic, mulțumesc!
 Bună, sunt Alex! Salut! O secundă, iartă-mă, o secundă!
 Se poate un Ristretto în loc de espresso? Sărăuna, te rog!
 Nu am atins de ea, deși cine vrea să o bea, dar e prea lungă și am băut deja una. Deci Ristretto, sărăuna!
 S-a aflat acum ce cafea beau. Da, dacă e prea... Te rog!
 Foarte păscurt! Da, sigur, la tine e mereu.
 Două chestiune am de scuze.
 Prima pentru Darian, care spunea că a început procesul de descoperire interioară și este un pic derutat, foarte multe lucruri.
 Ce voiam să îi spun lui și poate mai folosește și altcineva cu acesta informație este că "it gets better".
 Adică nu rămâi forever, așa, în sinistra asta, de nu știu în ce direcție mă îndrept. Am trecut prin asta și sigur se îmbunătățesc lucrurile.
 Și a doua chestiune pe care voiam să o spun referitor la experiențele de a ghida pe alții, am avut și eu câteva ocazii.
 Ce mi-a folosit mie foarte mult și ai spus-o tu cumva, dar aș vrea doar să pun un punct pe ei, este să nu vă luați presiunea rezultatului.
 Adică mie mi-a folosit foarte mult principiul de a lăsa un om mai bine decât l-am luat.
 Excelent. Inclusiv doar emoțional, fără nimic altceva.
 Dar nu înseamnă că acum ne apucăm să lucrăm ceva și am presiunea că vreau să te rezolv. Vreau să-ți rezolv toată problemă.
 Și toată, dacă pot să-ți dau un pic, să te fac mai bine decât am început discuția.
 Este excelent și este suficient, așa e.
 Mulțumesc.
 Mersi și eu. Mersi mult.
 Mai era cineva, dar nu știu, aici, Carmen, dar mai era cineva.
 - Iar chiar?
 Da, culmea.
 Am evoluat.
 Da, dragă mea.
 - Oasă.
 Merge, va merge imediat.
 - Oasă.
 Nu merge verdele sau ce e, nu văd. Galben.
 E deschis, nu s-aude, galben.
 - Tăi, că avem al microfon. E în regulă.
 - O ascultam pe Marilena și am ascultat-o și înainte de a vorbi.
 - Ok.
 - Știe ea de ce și cu ce.
 Ideea de a ghida pe cineva în calitatea ta de ghid,
 fie profesional, fie pentru că îți dorești să faci lucrul acesta,
 te ajută foarte mult.
 - Așa e.
 - Te ajută și pe tine ca și om în evoluție.
 Eu vă spun că pe mine m-a ajutat NLP-ul extrem de mult.
 - Mă, deci mi se redică părul pe ceafă de plăceri și bucurie
 când aud colegi la Master care zic "NLP", nu "E-N-L-P".
 De bine.
 - Mă, de ce cu atât de interiorul meu face "E-E-N-L-P"?
 Avis.
 Deci bravo, e foarte, îți mulțumesc că faci NLP.
 - M-a ajutat și am spus-o și la ultimul modul și o spun acum ca o confirmare.
 Never ever nu aș fi cerut unui grup de oameni pe care îi cunosc,
 dar nu aș fi cerut ajutorul în a strânge bani pentru că învățământ strâns bani.
 - Sigur, e corelat, da, așa e.
 - Corelat greșit.
 - Corelat greșit, așa e.
 - Așa este.
 - Ințial am zis să mai fac pentru copii ăștia și îmi doresc să fac
 pentru că mă va ajuta ulterior ca acești copii să evolueze.
 În momentul de față excursia e aproape realizată cu ajutorul vostru și vă mulțumesc.
 2540 de lei sunt la momentul acesta în cont, mai e nevoie de 2000 de lei pentru autocar fix.
 - Fix ce înseamnă autocar fix?
 - Doar platea autocarului.
 - A, doar pentru autocar, ok.
 - Am negociat în așa fel încât în final să avem acolo activitățile ca două de la mână și în cheia.
 - Deci vrei să-i duci în cheia pe copii din clasa ta?
 - În cheia la munte.
 - E cam fel de team building o zi.
 - Super, o zi.
 - Da.
 - Autocarele erau toate peste 6000 de lei, Bucureștia și returul o zi întreagă.
 - Tu ai negociat la 4500.
 - Am negociat la 2000 de lei autocarul.
 - Da?
 - Super.
 - Iar afăr cât s-a ne-am în cont în momentul de față 2540, prietenă ce are acel hotel și firmă de turizm și de ateliere pentru copii, tabere pentru copii și știu unde-i duc și ceea ce vom face acolo, mi-a zis ok, atât să fie 2540 de lei.
 - Și ăia sunt suficienți, masă, ateliere, cadruțe la mă și tot, 18 și două măminiști pentru că am 2 copii și sunt însoțitorii...
 - E vorba de copiii aia minunați de care mi-ai spus tu că nimeni n-avea încredere în ei și...
 - Nedoriți, nedorita...
 - Fac istorie.
 - Chiar facem istorie acolo în școală.
 - Bravo.
 - În timp de timp, vine o trupă de teatru în parterul școlii, un actor de la Notara cu care sunt foarte bună...
 - Aduși de tine?
 - Da. Și le-am invitat și pe colegele de la celelalte clase, la mine în clasă.
 - Ier nu am avut curent electric în școală și aveam mănuniși florescente și baghete luminoase și am zis "acum e momentul să facem o activitate", că ei erau...
 - Uau, doar copii de 6 ani urmări și în întuneric pentru că e foarte întunecat.
 - De ce nu-i curent? Doar de curentitate?
 - Școala e în rehabilitare.
 - Ah, ok. Tehnic e ceva...
 - Da, noi învățăm pe o mică parte din școală, restul copiilor sunt în container.
 - Uf, ok.
 - Dar eu, având pregătitoare, sunt în școală.
 - Ce tare, pentru în tineric avem baghete florescente. Mami, florescente.
 - Da.
 - Excellent. Excellent recadrare.
 - Am dat o petrecere.
 - Excellentă. Excellent. Ia îmi pare genial.
 - Da, am făcut cu ei acolo, uau, a fost. Și pentru că era momentul să ne frumusețăm clasa, am pus ochii, gurițe la bănți, păr din hârtie creponată.
 - Când e excursia?
 - Pe 17 decembrie, pentru că atunci avem școală altfel, este aproape de Crăciun, să poată venim măușuri, să facem fursecuri acolo.
 - Și asta e suma de care mai ai nevoie să duci până la capă proiectul?
 - Să duc până la capă proiectul.
 - Nevoie o sumă suplimentară și de rezervă, în orice sens?
 - Nu, nu, nu.
 - Eu sunt convins că o să se strânge.
 - Sunt convins că da.
 - Doar te rog să-l lași datele acestui proiect, în care vor unicul restul să se împlice, și pe grupul de Facebook.
 - Unii nu mai știu, sau...
 - Da, pentru că să vină la tine fiecare, asta întrebe.
 - Pe Facebook nu am pus, am pus pe grupul...
 - Pune-l și pe grupul de Facebook și pe grupul de WhatsApp, eu cred, nu numai de aici sunt câțiva care sigur vor vrea să te sprijine,
 sunt sigur că vor fi oameni care dau mai departe, altora care vor să facă asta, și e admirabil proiectul tău.
 - Și munchiția fără ea care face minuni.
 - Bravo.
 - Și apropo de asta, cu ce m-a ajutat NLP-ul concret?
 La începutul anului școlar aveam un părinte ghiță contra, pentru că au zis-o el că la școală totul e pe bani, sigurul e ceva bun.
 - Și toti vreți flori de 8 marti?
 - Sigur, sigur, sigur, asta e imposibil. Dacă a fost ea și inspectoare, clar e prima corruptă.
 - Sigur.
 - Și a început direct cu incriminări, ban privat, ban grupul mare, adică ghiță contra.
 - Verdicte, nu cu...
 - Vina din mămici, ce eia mai vocală, că am părini simpli. Și atunci nivelul lor de cultură e unul...
 - Ok.
 - Limitat, dar zic eu ce e mai minunat părini.
 - Sunt convins.
 - Și îmi spune, haideți oamă învățătoare, nu puneți la suflet, că îl rezolv eu pe domnul Broască, că așa îl cheamă, iertare.
 Îl rezolv eu, că asta e prețivanul din piață, vie mereu, că îl știe toată piață, toată...
 - Năi din lângă piață are știța cu școala.
 - Aflând eu lucrul acesta, am făcut o recadrare cu domnul...
 - Broască.
 - Broască. Și ciudat, Zoie mi-a cerut să implic clasa să devină, mă rog, ilustrator pentru catalogul ei.
 Pe Zoie o cunoaștem toții.
 Cine m-a susținut, toți mă susțin, dar cine a luat cuvântul, singurul tătic, ce a intrat la ședința pe care am convocat, o să le explic despre ce e vorba, ce presupune, ce tip de ilustrații vreau să mă ajute,
 pentru că e un număr mare de ilustrații dosă și de ilustrații de copii, mi-ar rupe din ritmul școlii.
 Și am zis, hai, fac eu la clasă 5-6, dar până la 20 de copii, mai lucrăm și acasă puțin.
 Cel care a spus, doamna învățătoare, apreciez maxim ideea acestui proiect și cu siguranță, chiar dacă nu o i reuși, o să fac 20 de lucrări,
 dar eric al meu, cu siguranță, va participa. Bazați-vă pe noi și vă mulțumim pentru tot ce faceți pentru copii.
 Wow!
 A fost, zi tu, că... cine a fost? Ar fi cu lumea să nu fie.
 Cine? Domnul Broasca.
 Asta zic, adică... ar fi un pic dificil, dar să nu fi fost Domnul Broasca.
 Pentru mine a fost wow!
 Deci, ceea ce eu dialoghez cu ei, ori ce, cum, și felul în care dialoghez, sau cum dialoghez cu ei și cum i-am apropiat.
 Pentru mine a fost revelator ieri mineață să le văd pe toate mămicile, copiii erau în clasă, apărând la ușă, cântându-mulții antreiască,
 punându-i pe copiii pentru că îi instruiseră să nu îmi dea cumva cadoul din ghiozdănele cadoul fiind un desen făcut de ei, nimic altceva.
 Am rămas... am zis, măi, voi chiar v-ați rupt din timp, de la muncă, au job-uri.
 Pentru că nu are legătură cu interacția.
 Care au job-uri? Au job-uri din acestea femeie de secțiune.
 Provocatoare, da, da, da. Simple.
 Simple, modest.
 Și arată că nu asta dă calitatea omului. Exact ce vă zicem mai devreme.
 Nu jobul, titluul dă calitatea umană a caracterului sau a potențialului pe care îl putem scoate la suprafață din oricine, de la copiii până la...
 Și o altă confirmare a valorii NLP asupra mea.
 Aseară, el, una din colegele din cele 13 grupul celor 13 ce am fost supuse acestor cu masări și rămasă fără directorat, a venit la școală pentru că am rămas în bune relații.
 Să miureze la mulți ani, aștii că astăzi nu voi putea că sunt la un curs, mă rog, tot îmi zice ea, lasă toate nebuniiile astea, ce-ți mai trebuie, fată? Nu vezi că ăștia ne-au...
 Imediat vine pensia, trecă-l mă.
 Ei, și s-a prelungit întâlnirea până mai încolo, au apărut mai multe fete, ne-am găsit toate la o cafea și îmi spuneau, băi, Carmen, da, cum poți tu mă să mai vezi, cum poți tu mă să postești ce faci cu copiii ăia pe Facebook, cum poți tu mă să zici că tu te simți foarte bine în ceea ce faci acum?
 Deci, eu le spun, eu nu pot identifica în trecut momente, deși am fost cadrul didactic și eram foarte apreciată, dar nu pot să identific de când nu am mai avut această stare de liniște și de împlinire și de bine, chiar dacă toată lumea îmi zice cum te...
 Nu ai motive, nu ar trebui să ai motive să fii aștia.
 Cu un expert atât de recunoscut să rămâi la nivelul de învățătoare, mă, eu îmi iau transferul, eu vă zic, eu rămân aici la școală, eu nu mă voi duce la concurs, pentru că eu cu vinele ăsta nu m-am mai întâlnit de mult și mie mi-e foarte bine, cu săracii mei, cu...
 V-am mărâții mei, dar care sunt cei chiar cei mai deșteți și cei mai iubibili copii din școală, toți profesorii mi laudă.
 Unde nu era așa înainte.
 Nu, nu, nu, e clasă pregătitoare, nu aveau de unde e aici, știi, decât...
 Da, da, aveau prejudecată că...
 Aveau prejudecată că e clasa aia cu copii...
 Da, da, da, da, am înțeles. Ce frumos.
 Pentru mine NLP-ul a fost cumva o întâmplare să particip, da, pentru că nu aveam acum un an, doi ani, trei ani, nu știu, gânduri, că mă voi duce eu la NLP.
 Ah, că urmăream, le urmăream pe Andy Seichelis sau...
 Da, da, foarte bine.
 Urmăream diverse podcast, dar niciun caz nu era între obiectivele mele.
 Am venit obligată, pentru că trebuia să fac față unor provocări și era important să...
 De-a bordez cumva.
 Da, să mai învăț puțin și iacătă că mi-a schimbat mult, mult, mult perspectiva de a privi lucrurile, chiar și atunci, când oameni spun "nu-i adevărat, tu ești rău".
 Și o singură precizare, Carmen, ți-ai schimbat, nu ți-a schimbat nimeni, pentru că meritul e sută la sută al tău.
 Da. Și în familie e la fel.
 De bine.
 Foarte bine.
 Excelent. Bravo, sunt super onorat.
 Sorry.
 Sunt super onorat, mersi mult de tot. Și bravo pentru ce faci cu copilașia ea, mă bucur foarte mult.
 Motivul pentru care ajungem să trăim astfel de stări și de împlenire și de liniște și de genul "sunt unde sunt" e perfect într-o altă parte.
 Unul din motive, în mod evident, este deschiderea flexibilitatea, convingerile despre și atitudinea în fața schimbării.
 De asta ajungem să fim fericiți, chiar și atunci când tot ce știam că e stabil se schimbă, sau să fim împliniți, cum spuneai tu, chiar și atunci când tot ce aceștiam că e stabil, concret, cert, se schimbă.
 Ajungem să intrăm în atacuri de panic, anxiety, depresie și mai știu cei alte dinnefericire stări neproductive, pentru că nu ne așteptăm la schimbare,
 nu o prevedem, convingerile noastre despre schimbare sunt neproductive, adică dacă se schimbă ceva e rău, asta înseamnă convingerile despre schimbare,
 respectiv și de obicei asta este unul din cele mai întâlnite elemente care contribuie la rezultat, atitudinea noastră față de schimbare este una agresivă.
 De ce să se schimbe? Așa bine mera? Acât am lucrat să ajung că acum să schimbă, pe ce am făcut? Asta e atitudinea. Care da, se bazează pe convingeri.
 Din experiența mea și asta se bazează pe principiul LNP, cea mai flexibilă persoană dintr-o cămpăre este și cea mai puternică influențătoră din ecosistem.
 De ce? Păi flexibilitatea personală, mentală, emoțională în fața schimbării că despre asta vorbim, îți va da gradul de împlinire și de fericire și rezultatele pe care le vei putea accesa în urma schimbării.
 Pentru că știu că știți asta, dar vreau să vă reaaduc aminte. Schimbare garantată în viață, la fel ca și decesul și moartea este tot o schimbare.
 Dar apropo pentru cei care o să mai vorbim despre asta la următoarele module.
 Moartea, decesul, cum vreți vă să-i spuneți, e tot o schimbare. Nu e altceva, e o schimbare continuă.
 Vă ziceam de vă a stat un pic mintea cătorva, să vă gândiți la perspectiva că apa pe care voi obieți, că alegeți apă plată, că alegeți filtrată, că alegeți bere,
 apa pe care voi obieți în fiecare zi, la un moment dat a fost înăuntru unui dinozaur.
 Perspectivă. Gândiți-vă un pic. Cum adică mai oriul ăsta? Păi ia gândiți-vă un pic.
 Unde se duce vreodată ceva după pământul ăsta? Pleacă undeva vreodată efectiv, pleacă, să zici că a lua după terra și l-a dus pe lună.
 Și a plecat. Nu, doar steagul după lună, care l-a dus așa în 60 și ceva, bine, unii zic că n-a fost, google-li treaba voastră,
 pleacă după terra. Restul totul este într-o permanentă recirculare. Are sens? Bă, științific n-o zic eu. Gândiți-vă un pic.
 Apa o bem, o scoatem, se duce înapoi în sistem de reciclarea pământului, pământ, nu știu ce, da?
 Se evaporă și plouă iar. Da sau nu? Evident durează enorm ca asta să se întâmple.
 Dar, faptic, noi acum suntem formați fizici la nivel de celulă din elemente care au mai existat înaintea noastră.
 În alte formațiuni, ca să zic așa. Bum! În momentul în care ești conștient de asta și accepti asta ca fiind natural,
 nu-i alegere, face parte din natură. Atitudina ta față de schimbare a trebuit să fie una de când vii,
 nu că dacă vii, când vii și cu ce atitudine te primesc. De la schimbări mici până la schimbări foarte mari.
 Atitudinea în fața schimbării dă foarte mult din calitatea vieții de după schimbare.
 Cu cât mai mult te ții strâns de schimbare, de statu quo, de nu vreau să schimbe nimic,
 și ai motive, sunt convins și eu am, emoționale, atașamente, ancore, resurse,
 cu cât mai rigid ești în față a unui invitație la schimbare, îmi place mie să-i spun,
 cu atât mai dificil, mai încordat și mai consumator de energie va fi procesul de schimbare
 căriat oricum nu ai cum să te opui. Are sens? Asta face diferența, Carmen, în cazul tău și în cazul multora.
 Atitudinea față de schimbare merge mai departe, ca acum suntem la master.
 Uneori este înțelept, dacă până acum am spus "Acceptă schimbarea când vine ca e, oricum se schimbă",
 oricum vine, fi pregătit pentru ea, uneori, alteori, ca să zic așa, este înțelept să provoști tu schimbarea fix când crezi că ți-e mai bine.
 Pentru că dacă îți permiti să lâncezești între ghilimele prea mult într-un moment de vârf al confortului tău, al binelui tău,
 crezând că ăla o să dureze forever sau încă ceva timp, s-ar putea să ajungi într-un punct în care schimbarea te ia pe-n surpindere,
 deși puteai să o prevezi. Are sens? Ce înseamnă asta? Când îți e bine, pe scurt, pregătește-te pentru schimbarea.
 Dar nu în sensul că o să-ți fie rău, ci doar că o să fie diferit, o să fie și inconfortabil, inclusiv economia recicluri.
 Dacă te uiți în spate în ultimea o sute de ani de când se măsoară economic bursa,
 mă refer la cea americană, că ea a fost prima, cred, nu sunt sigur.
 Și ultimii 50 de ani în care putem vorbi noi despre generația noastră sau apărințelor noastre,
 vei vedea că economia a avut în fiecare fucking ciclu comportamente similare ciclurilor anterioare.
 Adică sus, jos, sus, jos, jos, jos, niciodată bursa nu a rămas la fel. Întotdeauna a crescut, dar a crescut la nivel de zoom-out.
 Punctual, într-un anumit an, s-a dus în cap. Întotdeauna sută la asta din cazuri, și eu nu sunt expert în asta, doar învăț de la alții,
 și a revenit și a depășit de multe ori punctul de la care anterior a căzut.
 Asta înseamnă schimbarea întotdeauna duce spre mai bine.
 Dar asta doar cu atitudinea potrivită. Dacă tot s-o folosiți, am venit să folosesc metafora cu bursa,
 atitudinea nepotrivită este să intri în panică că de ce să schimbă piața.
 Asta e atitudinea nepotrivită raportată în viața noastră. Când apare schimbarea, vindem.
 Nu, când apare schimbarea, tu ar trebui să fii deja pregătit de ea anterior cu rezerve financiare ca să cumperi, ca să zic așa.
 Asta se face strategic și suntem câțiva care sunt în domeniul sală, putem să-l confirma sau nu.
 Strategii când te pregătești pentru schimbare, tu cumperi ceea ce alții vând în panică, la prețuri de Black Friday.
 Așa zic așa pe bursă.
 Așa e, dar oare un batutare a cumpărat cu ceilalți nu de frică și...
 A, stai, exact, așa este.
 Oare un batutare, ca să rămână pe microfon, are și un citat celebru care spune întotdeauna cumpără când altora le e frică
 și să-ți fie frică când toată lumea e fericită.
 Asta este pentru, știi, revin.
 La fel e și în viața noastră când e vorba de schimbări.
 Atitudii noastre în fața schimbării de cele multuri ne bagă în anxietate, unu pentru că nu așteptăm, nu ne așteptăm,
 și doi pentru că avem convingere neproductive despre schimbare.
 De ce mie, de ce acum, bă, fix când era mai bine.
 Exert convingere.
 În loc să operezi din convingerea, era timpul.
 E natural să se schimbe lucrul.
 Cu cât mai natural ți se apar schimbările, cu atât mai mici o să fie atunci când apar ca percepție, pentru că tu te aștepți la ele.
 Cu cât mai nenatural ți se apar schimbările, cu atât mai mari vor fi pentru tine ca percepție,
 pentru că ți ție, ți se pare în lumea ta interioră că nu ar trebui să existe.
 Ajună la voi. Întrăgostiți-vă de schimbare.
 Schimbarea înseamnă inclusiv, și un citat celebr în sensul ăsta, apropo de citate,
 identitatea ta.
 Și tu ești o persoană diferită ca identitate, aproape în mod cert în fiecare zi,
 dar schimbările sunt atât de mici încât tu nu vezi asta.
 E ca părul care se albește sau, nu știu, părul care crește,
 dar tu nu îți dai seama de cât dacă tăuieți comparând cu ce era acum trei luni versus acum.
 Altfel, schimbarea de la zi la zi tu nu o vezi, da sau nu?
 E la fel și la nivel de identitate.
 Noi suntem constant al cineva, convingere noi, revelații, abilități, vindecare.
 Constant suntem al cineva, aproape în fiecare oră, mi-aș permită să spun,
 doar că noi nu constatăm schimbarea decât în momentul în care ne comparăm cu cine am fost.
 Da sau nu?
 Provocare aici.
 Comparați-vă mai des cu cine am fost, dar în favoarea voastră.
 Pentru că foarte mulți dintre noi uităm de unde venim, fraților.
 Uităm de unde venim și ne comparăm cu unde nu suntem încă.
 Sau cu cine am vrea să fim.
 Dar uităm să ne comparăm, bă, de unde eram eu acum un an?
 Doi, cinci.
 Și o să vezi că garantat, mai ales dacă suntem într-o sală de genul ăsta de dezvoltare personală,
 ești mult departe.
 Doar că nu ne luăm resurse din această comparație, că nu suntem obișnuiți.
 Dar asta este dovadă a schimbării favorabile ție, cu toată durerea și cu tot disconfortul,
 care au fost pe drumul tău prin care tu ai trecut.
 Arată favorabil schimbarea.
 Cât dintre noi, prin ridicare de mână, nu ne voie să răspundeți, am trecut la un moment dat prin o situație care părea,
 hai să nu zic catastrofală când ne ducem în alte, părea extrem de nebinevenită,
 personal sau profesional, ca după aia, după un an, doar trebuie să spunem, bă, datorită acele schimbări sunt mai bine azi.
 Uitați-vă în jur.
 Mulțumesc.
 În momentul în care apare, mintea se duce pe convingerile pe care le-are presetate.
 De ce acum, de ce mie, mamă, cât de greu, fix, nu eram...
 Versus, și aici vă invit pe voi la nivel de master, să te ridici un pic în zoomau, să te disociești,
 să spui, bă, dacă peste 3-5 ani schimbarea asta va fi fix,
 elementul necesar ca eu să devin cine vreau să fiu, m-aș mai lupt acum, schimbarea asta.
 Și întotdeauna se schimbă percepția.
 Are sens, e tot un fel de recadrare, dar e despre viitor.
 E next level.
 Ajun?
 În acest sens, ce o să facă master-ul diferit de practitioner?
 Pe lângă faptă că o să vă încurajez constant să gândiți sistemic,
 când vine vorba de ce aveți voi să o oferiri, nu doar despre voi,
 vă voi invita constant la a provoca schimbări în viața voastră,
 dar atenție, nu că dependență de schimbări, ca aia e anxietate și e nestatornicie,
 ci a provoca schimbări unde n-ai schimbat demult ceva ca să nu te ia pe-n surprindere.
 Asta poate să fie stili de viață, asta poate să fie profesional,
 asta poate să fie cuplu, poate să fie comunicare, I don't know.
 Undeva unde n-ai schimbat demult ceva, demult însă nu de 5 luni, înseamnă că stagnezi.
 Și stagnezi de cele multe ori din frică, nu din motive pertinente.
 E, acolo unde n-ai schimbat de foarte mult timp ceva,
 dacă tu nu exercizi atitudea de ce-aș putea să fac diferit, puțin, atenție, nu pus în cap tot.
 Nu, nu, puțin diferit, cum schimbăm de locuri în sală, puțin, unghiu.
 La un moment dat, viața universului subconștientul tău va zice
 "Timpul pentru o schimbare mai mare decât ai fi făcut tu dacă te-ai fie plecat cu atent timp."
 Are sens? Ca să recupereze.
 De asta, schimbările mici, dar constante, asumate, intenționate, conștiente,
 ieșiri din zona de confort, exersarea unei abilități noi, contrazicerea tiparului,
 ne construiesc pe noi cei care vom deveni indubitabili, doar că influențează calitatea experienței.
 Poți să te bucuri de călătorie prin schimbările pe care le faci tu singur, automat asumat prin terapie,
 de asemenea personală, provocări, unghiuri diferite de abordare a unei situații,
 sau poți să zici "A, gata, am ajuns unde voiam, de aici nu se mai schimbă nimic, eu nu plec de aici."
 Și s-ar putea să fi surprins când totul se dărâmă complet dintr-una,
 pentru că tu nu ai provocat sau n-ai îmbrățișat, când ai fost invitat, la schimbări mai mici.
 Ajunc la voi? Bine.
 Vă spuneam, dezvoltarea personală este ceea ce am făcut la nivel de practicener, pentru că asta s-a cerut.
 Și e o etapă indubital foarte valoroasă.
 Însă dezvoltarea personală, la nivel de industrie, la nivel global și inclusiv România, este o minciună.
 Desvoltarea personală este o minciună.
 Din punct de vedere ale efectelor, pentru că dezvoltarea personală al scopului efectelor înseamnă dezvoltarea personalității.
 Suntem de acord? Sunt într-un fel, vreau să fiu altfel. Da sau nu? Că ele diferă.
 Dar dezvoltarea personalității, oricât de multe beneficii ar aduce în raport cu societatea în care noi trăim, psihologic, este o păcăleală.
 De ce, probabil vă întrebați?
 Și acum eu citez gândurile.
 Este o păcăleală pentru că dezvoltă ceva ce noi nu suntem în realitate.
 Dezvoltă personalitatea, iar personalitatea nu e egal noi. Noi nu suntem personalitatea noastră.
 Noi suntem cei care au o personalitate.
 Ajunc la voi? Noi nu suntem personalitatea noastră, noi suntem cei care au o personalitate. Apropo de cine sunt, Darian?
 Să ne apropiem un pic de întrebările de genul ăsta pe parcursul master-ului.
 Apropo de asta, ca surprinză, că știu că v-am promis că nu știu dacă reușim, un modul, cel puțin un modul, la invitația mea,
 pe un subiect sau două pe care le stăpunește, indubitabil, mai bine decât mine și în favoarea voastră să fie așa, o să vină Marius.
 Asta, undeva în februarie sau martie, e încă în hătura nivel de calendar, pentru că e foarte valoros pentru voi ca experiență.
 Sunt niște concret, niște tehnici, niște unghiuri și o experiență pe care o are de peste 25-30 de ani, pe care eu n-o am,
 pe care aș vrea să o trăiți cu cineva care o ghidează, știu și eu să o fac, dar eu vreau să fiu în favoarea voastră mai de impact.
 Și atunci eu îmi știu talentele și limitele și abilitățile și prefer să... mă interesează mai multă experiența voastră decât rolul meu de a fi ghid în acel proces.
 Suntți ok cu asta? Perfect. Deci, unul sau două moduli, încă nu știm la nivel de calendar, dar cel puțin unul.
 Și acel unul va putea să fie de 3 zile, chiar ca să fie, din nou, cum spuneam, intens pe procesul pe care vreau să-l parcurgheți.
 Conforc tematici. Revenim.
 "Persona" este cuvântul "rădăcina al personalități". Da sau nu? Așa știu eu, poate mă înșel, dar eu așa știu.
 "Persona" în greacă, dați pe Google "acum". Strică Cristina tot, că nu are cum, altfel. Înseamnă "mască". O secundă.
 "Persona" în greacă înseamnă "mască", care e cuvântul "rădăcina al personalități".
 Asta înseamnă că dezvoltarea personală, așa cum ați înțeles-o până acum, înseamnă dezvoltarea măștii.
 A aterizat?
 Dezvoltarea personală... Bă, v-ați pus toate trei acum, nu ați fost făcinte două una lângă alta, acum v-ați pus trei, că zic "stai, tate, că suntem la master".
 Ok, vă văd.
 Dezvoltarea personalității nu este greșită, și nu este rea, și nu este falsă în sine la nivel de cașicum o tragedie, doar că nu înseamnă "eul tău".
 Psihologic, tu dezvolți o mască, o parte din tine, care e personalitatea, importantă și valoroasă contextual, adică în societate și în relațiile cu cei din jur,
 dar nu ești tu, tu ești cel care poartă masca.
 Ai microfon? Atunci măștii. Nici nu îi da. Nu, nu îi da.
 E important să vorbim la microfon pentru că acum nici nu mai filmăm, și automat dacă veți avea acces la un registrare audio, că vreau eu din mărinea sflotului meu,
 e nevoie să o auziți cine a zis ce a zis, că acum nu mai are sens, și atunci vă rog, prin ridicare de mână vreau să pun întrebare, să puteți să primești microfonul sau nu,
 dar este o invitație la procedura asta care e în favora noastră.
 Asta înseamnă că majoritatea cursulor care te invită în dezvoltare personală, pe lângă faptul că sunt de fapt concepte copiate și împrumutate de la alte paradigme schimbate în numele și "Hei, hai să vezi ce am inventat noi",
 nu te dezvoltă pe tine cel real, ci îți dezvoltă masca.
 Ajunc la voi?
 Imediate, Ionuț.
 Și acum vini și vă întreb, oare ce acoperă masca?
 Da, microfonul aici și după aia la Ionuț.
 Mai zi o dată numele că sunt colegi care nu ne știu.
 Da, eu sunt Răzvan.
 Sunt colegi în seala care vin de alte generații, da?
 Și până ne uninformizăm un pic, vreau să ne... că știu că voi vă știți între voi, majoritatea.
 Răzvan, te rog.
 Masca cel mai probabil acoperă anumite traumăi, rănii emoționale, anumite anxietăți, fobii.
 Sau, poate, construiește ceva în noi, neautentic, ceva la care aspirăm, doar că nefondat pe o bază sedimentată, solidă, prin recuperare, prin de care emoțională, integrală.
 Super tare, îți mulțumesc.
 Eu mulțumesc.
 Ionuț, dacă vrea să zică ceva, nu și nu vreau să zică când vrei, dar să rămână, îți mulțumesc.
 Da, într-adevăr, masca acoperă ceva, acoperă umbra, în primul rând, umbra noastră, toți avem umbra.
 Lasă că ajungem acolo, ia-i încet, că tu ești...
 Cursat.
 Nu, nu neapărat, din punctul...
 Ajungem acolo.
 Din punctul meu de vedere, este foarte important să vezi unde te situiezi pe piramida nivelurilor neurologice.
 Ok.
 Când te treci doar de tine, treci de tine, și vezi sistemic, atunci lucrurile se schimbă un pic.
 Bine, apreciez, îți mulțumesc.
 Și aici, pentru că mi-a ridicat Ionuț la filău, rugămintea mea pentru colegii care intuiesc, că deja ați făcut, fie ați făcut master-ul și reveniți,
 fie intuiți că ați fost în alte tabere și știți conceptul, lăsați experiența colegiului care nu știu, sau nu sunt încă la fel de cursați ca voi,
 să aibă experiența autentică, nu interveniți să le spuneți ce urmează.
 Are sens? Vă rog, e pentru ei, nu pentru mine, că eu tot aia o fac.
 Mulțumesc Ionuț, lângă tine.
 Ce vreau să te întreb?
 Numele, te rog.
 Alexandra.
 Știu, dar vreau să fim toți.
 Vreau să te întreb dacă, totuși, ideea asta de rezvoltare personală înseamnă că înveți un rol.
 Care poate să fie ceva corect, adică, nu neapărat, de exemplu, înveți management, intri în rolul de manager.
 Ai abilitate.
 Care poate să fie tot un master-ul, dar poate nu vine neapărat din frică.
 Fii atentă, aia e dezvoltare profesională.
 Ia da cu virul.
 De la gestul de calmare m-am prins.
 Dezvoltarea profesională e complet altceva decât dezvoltarea personală.
 Da, totuși.
 Ca să intri în rolul de manager, ai nevoie de niște abilități personale și le înveți tot pentru acest rol.
 Sigur că da.
 Și tot profesional e?
 Da, dacă te servezi profesional.
 Da.
 Este ceea ce îi supără pe cei care vin la cursul meu de practică sau tabări, în orice fel de sens, să fure.
 Eu le zic în prima, a doua zi, depinde cât de repede, ca să plece să-și ia banii înapoi, ca să nu-i dezamăgesc, că ăsta este un curs dezvoltare personală.
 Nu profesională, în care tu vii și mie-mi mie exercițiile, cadrările, exemplele, procedurile, le schimbe numele și te duci și le faci mâine cu grupa ta.
 Aia e furt pe față.
 Deci, aia e dezvoltarea.
 Ce caută oamenii aia că m-a întrebat cineva cumcateva zile?
 Deci, dezvoltarea profesională, training of trainers, coaching, ce vrei tu, care se achită într-un mod diferit și implică din star cadrarea că vii acolo ca să primești niște unelte pe care să ai dreptul să le folosești.
 De aia e dezvoltarea pro-fesională.
 Dezvoltarea personală înseamnă eu, individ, eu cumva, cresc prin ceea ce fac, trebuie să o învăț aici și folosesc pentru mine.
 Da, totuși.
 Managementul este profesional.
 Nu este tot ceva ce am integrat și începe să...
 Ba da, da, stai un pic să vezi.
 Da, ok.
 Știi de ce te întreb?
 Nu, dar o să aflu.
 Am încercat să aplic foarte multe lucruri într-o zonă de IT.
 Deci, nu are nicio legătură cu psihologia.
 De aici? Luată de aici?
 Luată din Practitioner.
 Și au funcționat extraordinar de bine.
 Pentru oameni din zonă de IT care nu vorbesc, niște tehnici extraordinare și extrem de simple, inclusiv partea aceea cu "hai să setăm trei obiective, doar trei și hai să le revizuăm".
 Nu cred că la IT nu se setează obiective, nu cred așa.
 Nu.
 Păi dacă nu se vorbește ce să se seteze.
 Dar cum comunică? Prin ochi sau cum spune?
 Mai scriem domnilor și cam atât.
 Da, asta zic, binară așa. Îți mulțumesc, ok? Îți mulțumesc mult.
 Da, te rog acolo și vreau să vă zic ceva. Mulțumesc, Mate.
 Bună, eu sunt Carmen.
 Mai aproape microfonul, te rog.
 Am vrut să văd cât de tare tremură microfonul de-aia.
 Microfonul tremură, tu ești bine.
 Da, da, da, asta am vrut să vă spun, ca microfonul tremură, eu sunt bine.
 Am vrut să iau cuvântul gâna, cu colega noastră, că fii din IT, nu vorbesc, eu lucrez în IT.
 Ok.
 Și ai vrut să o contrazici, uite că vorbesc.
 Nu, am vrut doar eu să exercesc vorbitul acesta la microfon.
 Ai mai făcut-o și în tabere?
 Am făcut-o la NLP Practitioner, la Cluj.
 Dar rar am făcut-o.
 Și tu vii din Cluj?
 Da.
 Viind din Cluj, după ce am trecut...
 Și eu, ce să vedeți?
 După ce am terminat Practitioner-ul, mi-am găsit o mulțime de motive încât să nu vin la București.
 Ok.
 Și anul acesta, când am citit mail-uri de la tine, am avut un pact asupra mea și am zis că dacă nu acum, atunci când.
 Mă mulțumesc, mă mulțumesc din credere, mă mulțumesc.
 Și se setează și în IT obiectivele.
 Da, știu, e contextual, știu.
 Nu din punctul acesta de vedere, cum am învățat să fac prin NLP.
 Da, aia e țiologie, obiectilor.
 Da.
 Mă mulțumesc, mă mulțumesc.
 Dragilor, de ce vă zic că dezvoltarea personală dezvoltă masca?
 Pentru că dezvoltă personalitatea, personalitatea fiind interfața prin care noi comunicăm cu lumea și cu cei din jur.
 Da sau nu?
 Personalitatea, și nu în sensul că este ceva rău, eu doar vă zic că este o minciună, pentru că noi ajungem...
 De unde vine provocarea să o integrați azi? Voi NU sunteti, nici eu nu sunt, dar voi nu sunteți personalitatea voastră.
 Personalitatea noastră este ceea ce folosim și avem ca unealtă să interacționăm cu lumea din afara interiorului nostru.
 Dar noi nu suntem. E ca și cum ai spune, eu sunt mașina mea.
 Știu că mulți bombardieri cred asta.
 Era acolo.
 Sunt convins că de aia are 7.000 de bris-briz-uri și culuri și "eheh, pentru că uite ceșmecheri sunt eu pentru că am mașina asta."
 Nu, boss, e și la fel.
 E ca și cum ai crede, cu adevărat toată lumea crede că este mașina cu care merge prin oraș.
 Dar noi nu suntem mașina, mașina este un vehicul pe care noi, la nivel practic vorbesc, nu de design,
 pe care noi îl folosim, ca resursă, să navigăm prin realitate.
 Areți sens metafora? Comparația, cum credeți voi?
 Asta înseamnă că personalitatea ta este ca o mașină cu două uși, cu patru uși, sport, mai norăvașă, mai conservatoare, mai cileanu,
 mai carizmatică, mai nu, în funcție de ce ai pus tu și ai dezvoltat tu la ea,
 care te ajută pe tine să navighezi în realitatea vieții tale, dar tu nu ești mașina ta, așa cum tu nu ești personalitatea ta.
 Și voi nu sunteți nici mintea voastră, că vă duciți să aminte modul 1.
 Ajunge la voi?
 Dar e bine să-ți dezvolți mașina, că, na, una e să stai în scaună cu masaj și alta e să stai în scaună fără teteiere, cum era în 60.
 Are sens? E o diferență și de confort și de siguranță, și de călătorie prin realitate.
 Problema este că schimbarea cu adevărat profundă pe care o căutăm cu toții nu se întâmplă în dezvoltarea personalității.
 Pentru că noi suntem obișnuiți și condiționate de dezvoltarea personală să ne raportăm doar la personalitate.
 Majoritatea covârșitoarea cursurilor, experiențelor prin care noi vom trece cu scopul dezvoltarea personală se vor adresa măștii noastre.
 Adică ce pot să fac? Cum sunt perceputi de alții? Ce cred alții despre mine?
 Și ce obțin eu concret ca și calitatea vieții sau bani prin înfrumusețarea măștii prin care eu dialoguiesc cu lumea?
 "Da, eu nu sunt masca, dar mă concentrez doar pe masca." Are sens? "Da, eu nu sunt aia, dar eu pe aia mă concentrez."
 Și totuși, mă duc și mai departe, sunt oameni care trec prin procesuri de dezvoltare personală că la muncă, că vor ei, că e la modă.
 Și tot plâng seara singuri. Și tot triși să trezesc.
 Și tot neîmpliniți sunt. Și tot de singurătate suferă. Dar ei merg la cursul dezvoltarea personală.
 Când îi vezi în sală sau în testimoniale, zici că "Bos, vreau și eu." Mă refer la majoritatea. Mă refer la voi.
 Diferența fiind că ce am făcut eu cu voi intenționat nu a fost doar dezvoltarea personală.
 Și eu și Marius și alții care facem asta, cât putem, de etic. Și am înțerat multe proceduri și procesuri și exerciții care duc beneficii și efecte, nu doar la nivel de mască.
 Dar prin promovarea efectelor la nivel de mască v-am adus în sală. Limbaj non-verbal, anti-manipulare, cum să devii mai carizmatic, cum să comunici cu oameni dificili, țineți minte mesajele alea.
 Atenți, sunt reale. V-am dat asta și voi puteți acum să faceți asta. Dar nu asta va transforma pe voi în rezultatele pe care îți-au ținut.
 Și interiorul vostru l-ați schimbat, operând la nivel de dincolo de mască, fără să știți că faceți asta, pentru că mi-ați dat mie voie.
 Tineți minte, prima seară când v-am zis "sunt dați voie să fac tot ce pot eu, posibil", că va fi conștientizat de voi sau nu, folosind limba și hipnotic să vă sprijinți să obțineți ceea ce vreți, țineți minte că m-ați dat acordul, eu din mântul ăla am stat să îți mai explic ce fac.
 Că nu era scopul să îți explic ce fac, de la limba și hipnotic avansat până la procesuri prin care ați trecut.
 Dar am făcut tot ce am putut să mă adresesc să vă sprijin și dincolo de mască. Și mă întorc.
 Știți cum arată depresia? Nu glumesc. Știți cum arată depresia? Așa arată depresia.
 Asta e depresia. Când ești cu alții.
 Când ești singur, majoritatea dintre noi nu purtăm mască. Pentru că nu are cine să ne ovadă.
 Aia suntem noi cu adevărat. Nu ceea ce ne face dezvătarea personală deduzină. Pentru că suntem de acord cu asta.
 Există procese dezvătare personală deduzină, majoritatea. Și este dezvătarea personală reală care te pune în fața unor procese
 care schimbă cu adevărat ceva la interior dincolo de mască. Așa este. Sunt de acord cu asta. Dar asta e atât de rare, ca experiențe,
 încât majoritatea cu vârșitările ale meu care fac dezvătarea personală ajung de fapt să poartă măști.
 Știți oameni care fac dezvătarea personală de foarte multe și sunt mereu pozitivi? Deci vine să îi sună, bă, boss,
 nu tot timpul în viață ei lapte miere și tot să se gândim pozitiv. Nu. Uneori viața e de rahat.
 Cuntează atitudina ta față de rahat, nu să transformă rahatul în înghețată. Și să te prefași că nu e. Da sau nu?
 Și sunt foarte mulți oameni care să anesteziază prin dezvătarea personală pentru că de acolo și au doza de dopamine și endorfine
 prin gândire pozitivă și motivațională. Ce? Pentru că te iubezi din toți, frături mei, o aștept să primești un microfon,
 dar pentru tine fac excepția asta. Da, Rodica?
 Majoritatea oamenilor care fac, unii dintre ei care fac dezvoltarea personală despre care tu ai spus, am întâlnit destul de oameni care spun,
 "Eu acum gândesc pozitiv." Da. "Si dacă îl întreb cum, nu știe ce să spun." Sigur că da, pentru că este o condiționare,
 ați mulțumesc frumos, de limbaj. Dar din nou, vin și spun, adevărata dezvoltarea personală nu este cea în care vezi numai bine peste tot,
 ci vezi binele, dar te pregătești și știi să gestionăți și mai puțin binele fără să-l transformi în altceva decât e, adică o provocare, o situație nasoală, poate uneori,
 dar fără să o dai cu miere. Aia înseamnă minciună.
 Revin. Noi nu suntem cine ne arătăm că suntem. Majoritatea covârșitoare dintre noi purtăm constant o mască socială menită să ascundă cine ne este frică să recunoaștem că suntem de fapt.
 Adică, cealaltă parte a noastră ca id, ca identitate, pe care absolut toată lumea o are,
 și pe care am fost condiționați să o înfrumusețăm sau să o ascundem sau, de foarte multe ori, să o uităm.
 Și așa cum a furat start-ul și fratele meu Ionuț, acest concept se numește "umbră".
 Și este primul concept cu care vreau să mergem mai departe în călătoria de MasterNLP, pe care o s-o folosim constant de-a lungul acestei călătorie.
 Umbra noastră, dragilor, este ceea ce se crează obligatoriu inclusiv fizic în prezența luminii.
 Nu ai cum să ai o surse de lumină proiectată spre un obiect de la persoană la clădire, la mașină,
 fără ca în spatele ei, ceea ce e foarte interesant, să se proiecteze o umbră. Da sau nu?
 Dezvoltarea personală este lumina, umbra e ceea ce se înscâmplă în spate. Cu cât mai mult ești obsedat de a te îmbunătăți pe tine,
 fără să te întoși din când în când cu umor, așa să vezi și ce ai în spate, cu atât mai mult ești într-un proces dezvoltare fals și îndepărtat,
 de esența ta. Umbra este un concept psihologii dezvoltat de Carl Gustav Jung, care cel puțin în ultimile luni de zile pentru mine este fantastic de paradoxal,
 o să vă zic imediat, o să vă împărtășesc de ce. Carl Gustav Jung, care este un fost deștipul al lui Freud, cu care de la un punct încolo n-a mai rezonat,
 au lucrat, au crescut sau înspeșinit un palt, Jung a învățat mult de la Freud și zice împătrășește și asta, până când a ajuns să-l contrazică prin rezultate concrete și invalidând anumite teoria lui Freud,
 multe dintre ele fiind încă Freud a făcut o muncă fantastică pentru lumea psihologii, să nu mă trezi greșit, mai ales pentru era lui, indubitabil.
 Jung a dus-o la un nivel mult, mult mai departe ca și cum a prălat un jalon și l-a dus mai încolo fără să fi putut să facă asta fără munca lui Freud, are sens ca să fie clar, că nu am nimic cu Freud.
 Însă Jung a descoperit, a patentat acest concept de umbră și a explicat, și vă recomand să detaliați și să documentați asta,
 că în umbra noastră psihologică, atenție, este psihologică, nu este fizică, ce v-am spus eu cu lumina, este fizică la nivel de efect al fizicii efectiv.
 Umbra în schimb psihologică este partea noastră, atenție, a noastră, la fel ca și mâna noastră, la fel ca și fruntea ta, la fel ca și urechia ta, este parte din tine, apropo de modul de părți de la practitioner, este parte din tine.
 Doar că este cea mai mare parte din tine, cea mai ignorată, cea mai criticată, cea mai ascunsă, de care fugi conștient, adică nu vrei să te uiți acolo,
 sau inconstient, nici măcar nu știi că exista vreodată, dar e tot în tine, ironic, și aici o să vă schimbe poate ușor perspectiva, fiind și cea mai puternică, cea mai puternică.
 Umbra noastră conține, mulțumesc, tot ceea ce noi nu am vrea vreodată să fie vizibil în lumină, ca să folosez tot metafora luminii.
 În lumină ce este? Personalitatea, machiajul, haina bună, mușchii, talentul, carisma. Sunt în lumină pentru că plac altora și mie, și mi-aduce benefici să fie în lumină.
 Sunt eu baudat pentru ele, mi-aduc avantaje, navigez prin lume mai ușor, cu cât mai multe lucruri frumoase aduc în lumină.
 Vrei spune aici? Umbra e tot ce nu ai vrea vreodată să aduce în lumină. Dar tu ești așa. Umbra e ca și cum în față ai venit în față unor oameni îmbrăcat în ceva foarte frumos,
 de la o rocie superbă doamnelor până la un costum sau ceva foarte frumos și prețios bărbați, de la cravată ce purtați voi, da?
 De vestimentație, de designer, dar la spate, fără să vă adă nimeni, da? La spate, ai fi în fundul gol, ca să merg mai departe cu metafora,
 - îmi pare rău că trebuie să merg acolo ca să vă descriu - făcut pe tine, julit tăiat cu râni infectate, neîngrijite,
 dar tu ești așa, cu mine deschise, pregătit să fii admirat. Care parte consumă mai multă energie? Spatele.
 Ce nu arăți, ce nu văd alții, ce nu ai vrea vreodată să recunoși că e parte din tine.
 Însă, adevărata dezvoltare personală, dacă e să folosim termenul ăsta, că din lipsă de alte opțiuni mai bune, înseamnă să fii constant conștient și de spatele tău,
 de cei în spatele tău, că nu e spatele tău, dar ei în spatele tău, ca fiind parte din tine existentă, față de care tu n-ai ce să faci decât să o recunoști.
 În primă instanță și o să vorbim despre etapele lucrurilor cu umbra. În momentul în care tu, ca și personalitate, ca persoană,
 ești îndrăgostit de personalitatea ta, dar nu cunoști umbra sau negi, ori negi, te ascunzi de ea, ceea ce este, parantezea mea, ironic, să te ascunzi de o parte din tine,
 ca și cum în ce caz te ascunzi de nasul tău. Nu te duce tu pe tine. E prins, n-ai cum.
 Chiar dacă țopturează vederea unorului ca mie, n-ai cum, e cu tine.
 Tot așa n-ai cum să scapi de umbra ta pentru că e parte din tine, ori unde te aduci în fiecare fracțiune de secundă, este cu tine.
 Doar că majoritatea omelorului încearcă să o ascundă. Pentru că așa am fost condiționați, umbra ne-a fost creată ca parte psihologică,
 a fost creată de la un punct încoace, din momentul în care lumea s-a împărțit între bine și rău.
 Până se apară cuvântul, noțiunea, principiile, regulile, procedurile de bine și rău sau rău, poftim, noi nu aveam umbra psihologică.
 Noi aștia eram, punct. Sunt și blând, sunt și carismatic, sunt și vindecător, sunt și jovial, sunt și jugăuș, ca personalitate,
 sunt și agresiv, sunt și cinic, sunt și furios, sunt și nerușinat, sunt și egoist. Mă doare și în cur de oameni în general, în același timp valabile toate.
 În momentul în care aceste două laturi sunt caracterizate de societate cu bine, frumos, admirabil, cum se cuvine, sau rău, rușinos, greșit,
 în mintea și în psihicul nostru va aparea o șcindare.
 Cu alte cuvinte, în momentul în care a apărut gradul de comparație între așa da, așa nu, noua ni s-a creat o umbră psihologică,
 adică latura opusă a ceea ce e în lumină, și unde e dezavantajul că s-a întâmplat asta?
 Consumăm foarte multă energie prin masca pe care ne-am punut pe față, ca să tragem lumina și să primim resursele și rezultatele,
 iar masca pe care ne-am pus-o pe față, socială, ne consumă energie să o menținem acolo, pentru că nu face parte din noi.
 Orice parte din noi care face parte din noi nu ne consumă energie decât atunci când vrem să o ascundem sau când e rănită.
 Amintiri neplăcute, traumii de care am uitat, ele rulează în subconștient, consumă energie ca să n-ajungă în conștient.
 În conștient, are sens? Dar unde sunt ele? Ca să n-ajungă în conștient, unde credeți că sunt ele? În umbră.
 Umbra este cea mai mare parte din subconștientul nostru, al tău al fiecăruia, pe care subconștientul consumă energie fantastic de multă
 să o reprime, să o ascundă, să nu o lase să iasă în lumină, iar și face asta în baza procedurii de la nivel conștient.
 Pentru că la nivel conștient avem convingerile "nu e bine, nu e frumos, asta e rău, asta e greșit, asta e frumos, asta e superb".
 Ironia fiind că această parte foarte puternică din noi, care este umbra noastră, conține la nivel de potențial
 cheia unei vieți împlinite, fericite, complete, nu întâmpătura am zis "împlinite", pe care dacă învățăm să o accesăm, ne va transforma complet viața.
 Ironic, tot în interiorul nostru. Deci am zis "împlinit". Ce înseamnă să fii "împlinit"?
 Aia este un efect. Împlinit înseamnă "plin de". Unit, bravă. Împlinit înseamnă "unit". Împlinit înseamnă "perfect".
 Împlinit înseamnă frumos, împlinit înseamnă ideal, împlinit înseamnă admirabil, împlinit înseamnă complet.
 Nu avem cum să fim împliniti cu adevărat în viața asta, cu adevărat, nu cum credem noi când seamnă împlinit, ci cu adevărat.
 Fără să fim aliniați și integrați și cu cealaltă parte din noi, și anume "umbra" nu doar "lumină".
 Acolo apare împlinirea cu adevărat psihologică, când poți să gândești și să simți despre tine că ești și lumină, și întuneric,
 că ești și înger, și demon, începe să facă sens acum de ce există această replică,
 când ești și bun și ești și rău.
 Și nu ești mai rău pentru că ești rău, ca să folosesc așa un joc de cuvinte, ci e natural să ai în tine și răul,
 pentru că răul, dragilor, este doar o perspectivă, la fel ca și binele.
 E doar o perspectivă.
 Ce avem în "umbra"?
 O secundă avem aici, nu, era cineva care vrea să spună o întrebare aici?
 Tu, ok, știu că era celălalt în stânga, îmi scapa mie.
 Te rog.
 Salut, Mareu.
 Salud, Mareu.
 Obiectiv privind, e recomandat să fie un "miserupist ecologic"?
 Ce înseamnă "miserupist ecologic"? Nu e pe harta mea această.
 E inventat acum.
 Păi de aia explică-mi-o.
 Să accepti că ai și părți bune și părți drele, dar în același timp să le folosești ecologic.
 Asta zic, adică mi se rupe de ce crede XY despre mine, că nu știu, sunt prea slab, sunt prea nu știu cum, prea așa.
 Dar eu să le folosesc cum îmi doresc, dar ecologic, să nu-i fac rău lui.
 Mă duc mai departe. Și dacă îi faci rău, ce-ai greșit?
 Numai ecologic.
 Cine zice asta?
 El, în transmite.
 Mă doare în cur, ce zice el.
 La ce te raportezi, când zici că e bine sau rău?
 Să înțeziți cum gândim? Binar?
 Că e asta am vrut să scot acum evidență.
 Ecologic.
 Da, ecologic a fost la practitioner.
 Mulți elemente de la practitioner, o să ve le contrazic la master.
 E perfect. E perfect.
 Ae? Ae? Înseamnă atenție că nu sunt valabile, ci sunt contextuale, sunt contextuale și sunt reglaje de finețe.
 Dar să mergem mai departe. Cine zice că e neecologic să-i faci cuiva rău?
 Și-ai de-ai în cap.
 Ok, pare rău.
 Hum.
 Cum?
 Autoritățile spun că nu este ecologic.
 Mai dai și morților.
 Ok. Supors consecințele?
 Păi asta e altă discuție.
 Eu vorbesc de bine rău, nu vorbesc de consecințe.
 Cine zice că e bun sau rău?
 Suntem subiective.
 Precisați încodarea pe care o aveți acum în interior?
 Nu, aici e subiective.
 Ce faci asta? Mă zici că e o chică de an cap? Ești prost?
 Nu, nu.
 Mă duc mai departe.
 Am discutat aspectul ăsta, cum ai spus tu.
 Și ne-ai dat un exemplu, dacă ține-o bine minte.
 Și când furi, tu furi să-ți hrănești familia.
 Pentru tine e bine, pentru altul rău.
 Da, asta era la practitioner.
 Da.
 Păi stai că aveai master-ul, adică.
 Păi asta zic, tu vorbești de practitioner, vorbești de master.
 Ce vrei tu, de fapt? La mine?
 Ce vrei de la mine, care e întrebarea?
 Dacă e recomandat...
 De cine e recomandat?
 Căutăm emitentul regului? Căutăm emitentul cine zice că e așa, ca să știu să-l urmez.
 Și să fiu și eu de acord. Și e confirmarea.
 Crezi că poți fi fericit dacă ești un miseru pistecologic?
 Dacă o definezi, cum ai zis tu, da.
 Asta nu înseamnă că nu sunt consecințe.
 Pentru că tu, eu când zic cine zice că e bine sau rău,
 eu nu zic că nu sunt consecințe la a fi așa.
 Evident că vor fi consecințe de la psihologice până la legale și chiar spirituale,
 la a fi într-un fel.
 Dar asta este asumarea ta, conștientă sau nu, sau inconștiența ta legată de aceste consecințe.
 Dar e altă discuție. Tu mi-ai zis bine sau rău?
 Nu știu.
 Mă duc la modul de recadrare.
 Mulți lucruri care au fost rele în viața mea, și-au a ta sau a voastră,
 ulteruri au fost bune sau bine.
 Inclusiv cine mi-a făcut rău mie, uneori, pentru că mi-a făcut rău,
 mi-a creat contextul că eu să-mi dezvoltabilităz ca altcineva vreau să nu mai fac asta,
 și am evoluat. Nu îmi convine că am trecut până asta,
 dar faptul că mi-a iat o palmă m-a învățat pe mine să parez metaforic, data viitoare,
 când poate ar fi într-un pum. Nu știu dacă are sens.
 Pentru că mi-a făcut un rău, eu am crescut ca să mă oferez un rău mai mare, potențial.
 Și atunci mi-a făcut un rău?
 Ajun la voi?
 O experiență, un feedback.
 Suntem. Unde este emitentul regulii că e bine sau rău? Eu aia vă întreb.
 Inițial, ți-ai dat seama că e rău, apoi ai refreimuit-o și apăsă lecții.
 Atenție, eu nu vreau să legiferez rău.
 Sau să-l legalizez.
 Zic doar că accepta că tu ai rău în tine. Rău fiind doar un cuvânt.
 Că dacă nu ai rău, să te găsi rău.
 Și de ce multe ori nici ție?
 Și de multe ori nici mie?
 Ești un laș?
 Da, în anumite momente, da.
 Care sunt caritățele pe care, dacă ar fi să le număr eu până le găsesc, n-ai vrea să recunoși că le ai?
 Procrastinez.
 Bă, du-te și-n p***a.
 Când?
 Mars.
 Care sunt alea care n-ai vrea să știe lumea că ești?
 Fiți atent să aprecieți cu voiul vostru interiorul acum.
 Fiți atent să se întâmplă acum la voi în interiorul vostru.
 Se gândesc ca mine.
 Nu, nu, te-am întrebat pe tine ceva.
 Îți spun că, în cazimene, care e una pe care n-ai vrea să recunoși vreodată sau să ți se spună vreodată sau să fii recunoscut că da, am văzut, m-a prins.
 Iar voi fiți doar atent la ce se întâmplă în voi în ultimele cinci minute.
 Stop, nu e nevoie să o faci.
 Fi atent ce s-a întâmplat acum emoțional, când ai început să te apropii.
 Când nu cumun sau două și o altă parte în tine a spus, nu, zice, coi, nu trebuie să-mi zici nimic.
 Știi ce m-am gândit?
 Nu.
 Nu știi? Iar acolo mi-a să știi?
 M-am gândit că, preponderent, nu vreau să fac rău sistemul în care sunt.
 Acuma, dacă am un folos foarte mare...
 Ești elegant și ai fugit în mască.
 Dacă am un folos foarte mare, îl fac.
 Încă o dată.
 Cum se numește calitatea omului care, dacă are un folos mare, îl doare în cur de sistemul că îi face rău.
 Profitor?
 Nu e uziu.
 Și ai fi ok să umbli pe frunte cu eticheta de profitor de azi înainte?
 Da.
 În lumină?
 Da.
 Ai mădut emozit.
 Bă, dar mi-asum că prub. Toată lumea e prob.
 Și mincinuos. Sunt și mincinuosi, de exemplu, că mint. Am moment în care mint.
 Ai un pic. Bă, Iisuse, calmează-te, că nu ești...
 Calmează-te, nu ești tfânt.
 Mareu, ce încerc eu să spun este că sunt lucruri care sunt reale în fiecare dintre noi și evident și în tine, pe care noi, conform societății în care noi trăim acum,
 n-am fi ok să le recunoaștem frața de alți oameni. Aia e umbra.
 Da, trebuie să îl puțin...
 N-avem timp să mergem prea mult acum, dar aia este umbra.
 Acolo vreau să-ți arăt că sunt lucruri pe care tu le știi poate despre tine sau le intuiești despre tine.
 Sau nu vrei să le accepti că le ai, deși știi că le ai,
 dar dacă vreodată cineva te-ar întreba point blank, recunoști că ești așa, în afara unui cadru poate terapeutic sau în orice fel de sens potrivit,
 sub nicio formă n-ai zice că e așa.
 Și dacă vreodată cineva spune "nu mă, eu recunosc orice oricum urcum".
 Nu, fixa e umbra lui, falsitatea.
 Sunt oameni care au un umbră, falsitatea.
 Mă prefac că sunt cumva și acum ce este mai...
 - acum mulțumesc postul ăsta - ce este mai la mod în era în care trăim noi acum,
 este atitudinea de a arăta că eu sunt afapta autentic.
 Bă, eu nu sunt catos ceilalți, eu sunt afapta autentic.
 Și a apărut masca de autenticitate, ceea ce este frappant.
 Este absolut frappant.
 Cris foarte pe scurt, te rog.
 Nu contează ce chestie, era doar foarte pe scurt.
 - Vine microfonul, doar fi scurtă că vreau să zic ceva.
 - Și care spune așa, cu orice din tine nu ești confortabil,
 să apar la știrile ProTV de la ora 7, face parte din umbră.
 - Da, nu știu dacă ora 7 e chiar relevantă.
 - Nu știu ora 5.
 - Dar da, de acord, super.
 - Stati în pic, că ne apropiem de pauză și nu vreau să vă las așa în toti întâiții infractori.
 Nu, calmați-vă.
 Cât dintre voi ați simțit ușor disconfort prin faptul că atitudinea mea s-a schimbat
 și linivisticia mea s-a schimbat un pic în ultimile 5 minute?
 Fiți sincer.
 Cât dintre voi ați simțit, "Bă, parcă era el de gățatănăre, chiar așa, da-te-ai îngăcat."
 "A, e umbra voastră."
 Eu tot ce am făcut în ultimile 10, te-am făcut intenționat.
 Așa cum 99% din ceea ce fac când sunt în față unui grup, este intenționat.
 Nu mi-a scăpat.
 Și la practicii mele la fel, nu-mi scapă.
 O fac o secundă înainte, eu știu ce o să fac.
 Este rolul meu să fac asta, e treaba mea, știu eu de ce.
 Am făcut asta pentru că am lucrat în același timp și cu Maru și cu voi.
 Umbra lui Maru este la... poate nu trebuie să află, să audă el.
 Este lașitatea de a recunoaște că este un profitor ordinar,
 uneori când interesul lui e mai mare decât binele sistemului.
 Și eu o am.
 Umbra voastră, a unora dintre voi, multora dintre voi,
 este prețiosenia limbajului curat că așa nu se vorbește, bă, în public.
 Totuși avem niște lipi. Cum să vorbește așa în public?
 Minu' ți-ai zis asta.
 Sau cum?
 Coalci.
 Coalci, nu cum mine.
 Dar atenți.
 Stai un pic. Citeați vine gânduri sau nu?
 Tot ceea ce îți creează o reacție emoțională și te bagă într-o emoție de "nu-mi place",
 "nu este ok", "nu e potrivit", "asta este rău",
 este în realitate umbra ta.
 Aia e traumă.
 Dacă te bagă în filințe despre o viețuie, este traumă.
 Este o ancoră, lingvistică, poate,
 a ceva ce s-a întâmplat cândva undeva și e nevoie să lucrezi să abordezi altfel.
 Dacă te bagă în frică.
 Dacă te bagă în...
 Tu te bagă cum să faci așa?
 Aia e umbra ta. De ce? Fiți atenți.
 Cuvintele pe care eu le-am folosit și v-am provocat ușor pe voi,
 că am avut zile mult mai bune.
 Ale primei zile din modul 1.
 Sunt în dex, da sau nu?
 Sunt în dex, da? Bun.
 Asta înseamnă că în dex ce sunt?
 Opțiuni lingvistice, da sau nu?
 Asta înseamnă că pe tine te deranjează și îți creează o reacție emoțională,
 ceea ce alege altcineva ca opțiuni.
 Te deranjează și simți emoțional ceva discomfort
 nu în rapor cu ce faci tu, ci în rapor cu opțiunile,
 care am stabilit că sunt în dex, nu le-ai inventat,
 pe care altcineva alege să le folosească în propria lui libertate,
 cu propria lui imagine.
 De ce te afectează pe tine emoțional?
 Pentru că umbră.
 Pentru că umbră.
 Pentru că umbră.
 Pentru că avem în interiorul nostru, în psihologia noastră, constant
 un barem de așa da, așa nu.
 Baremul de așa da și așa nu îți creează o umbră psihologică,
 umbra psihologică îți consumă energia cea mai mare din psihicul tău
 ca să se ascundă de judecată, de lumină.
 Da, uneori poate să se ascundă și afați atent, că sistemul de valor tot umbră e.
 Sigur.
 Când vii și spui asta nu e corect,
 raport cu sistemul tău de valor, dar poate sistemul tău de valor este autenticitatea.
 Și sistemul tău de valor este politetea, ceea ce pot să respect.
 Dar care e mai importantă?
 Niciuna.
 Deci, prin urmare, dacă eu trebuie să mă reprim pe mine,
 ca să fii tu mulțumit în sistemul tău de raport interior,
 valori în cazul ăsta, îți mulțumesc mult pentru exemplu,
 cine pierde o parte din el?
 Eu, care mă reprim.
 Mă ajung la voi?
 În momentul în care reprimi o parte din tine, consumi energie,
 ca să o reprimi, ca aia nu se reprimă pe intenție.
 Reprimând o parte din tine îți crește umbra,
 pentru că umbra este flexibilă, de ce anotori crește,
 se adună acolo rahat,
 și în momentul în care devine mai mare decât abilitățile tale de a o gestiona
 și decât resursele tale de a consuma ca să o reprimi în continuare,
 va exploda.
 În momentul în care umbra explodează,
 preia controlul pentru câteva fracțiuni de secunde, poate,
 și te va transforma în ceva ce tu iești și ai fost întotdeauna,
 și ai hrănit prin reprimare și prin ignorare, anestezie și fugă de tine în suți,
 cu consecințele ale comportamentului pe care îl faci în acele secunde sau minute,
 de cele mai multe ori, tragice.
 Iar poșcăria dragilor este plină de oameni care vin și-ți jură că nu știu ce s-a întâmplat,
 pentru că ei n-au fost niciodată așa.
 De la furie până la ce vrei tu,
 trădători, lași,
 pentru că într-un moment anume ni s-a luat lumină,
 și poate ei toată viața lor a fost admirabil în societate.
 Știți oameni? Ați auzit interviuri și nu știu ce a fost cu mine.
 Ce a fost cu tine este că ai încercat să joci după regule în noi societăți
 care am părțit lumea între bine și rău și ai ascuns răul din tine,
 continuând să încerci să zbori,
 dacă ai fi o pasăre cu o singură aripă, dar cu una legată la spate.
 Și ai vrut să fii f16.
 Nu așa funcționează psihologia noastră.
 Psihologia noastră, la nivel de zădare persoană reală,
 funcționează în modul în care recunoști, la nivel de din nou, sănătate psihică.
 Și mergem în direcția aia, sper cu toții.
 În momentul în care poți să recunoști în tine aspecte negative din perspectiva societății,
 dar nenegociabile făcând parte din absolut toți din acea societate, inclusiv din sfinți.
 Sfinții pe care noi acum...
 Calculez, rerutez.
 Sfinții pe care noi acum îi mozolim prin diverse...
 Procese, au fost oameni la rândul lor care au avut și rău în ei.
 Bă, da sau nu?
 Inclusiv Maica Tereza are câteva citate foarte interesante.
 Nu-mi vin în minte acum unu că n-aș vrea să ni se-l rescriu,
 care vorbește de la nivel de sfântă, încă în viață era atunci când era super apreciată și adulată,
 însă recunoscând o parte din ea întunecată.
 Și preotul la biserică zice, "Ai microfonul?"
 "Dați-i un microfon, că nu vreau să zic că...
 Mă ai făcut curios, eu nu am auzit mâns preoți."
 "A, ba da, stai ca aici, e un unghi interesant."
 "Te rog, ia microfonul."
 "Nu mai și numele că unicule nu te știu."
 "Mirela."
 "Mirela, bună Mirela."
 "Că sfântă Ana, nu cea, a fost o nenorocire."
 "O nenorocire, adică a dus o viață extrem de...
 cum ai mulți bărbați, nu știu ce vremuri."
 "Distractivă."
 "Foarte distractivă și foarte negativă până când n-am mai putut."
 "De ce negativă?"
 "Păi nu știu, așa, prin prizma societății."
 "Așa, da."
 "Până când n-am mai putut și a trecut la Sfințenie și a devenit un model pentru toată lumea."
 "Deci poveste spusă în biserică."
 "Sup, de asemenea de acord și aduceți-vă aminte de exemplul din Biblie alu Maria Magdalena."
 "Că revenea din perspectiva alu Rău, așa nu, urât, păcat, Huă."
 "Şi a fost transformată în sfântă sau în ceva..."
 "Da, Gabriela, că mă mir că te-ai aținut până acum."
 "Văd că îți pulsează o venă, efectiv."
 "Ia, te rog."
 "Bună ziua, Gabriela."
 "Sărâuna."
 "Este exact varianta, tot varianta biblică alu Lilith."
 "Da."
 "Maria Magdalena este recunoscut."
 "Da."
 "Şi voiam să te întreb, când ridica mâna disperată."
 "Vizavide reacția pe care ai avut-o tu sau reacția care am avut-o noi."
 "Deci, realment, eu în momentul în care ți-ai dat drumul la gură şi ai zis..."
 "Nu ai văzut nimic."
 "Aşa?"
 "Poți să înjur trei minute fără că mă repet."
 "Aş zice şi eu, dar eu nu m-am uitat la tine."
 "Adică nu ştiu cum să spun, cum ar trebui să interpretăm."
 "Că ai dat doar exemplele în care le-am..."
 "Se interpretă şi ce?"
 "Reacția ta ai spus doar, atunci v-aţi simţit, v-aţi...
 "A, n-aţi ştiut, nu v-aţi spus problema."
 "Ok, dar dacă ne-am simţit foarte relaxaţi în momentul în care te-am..."
 "Iţi înseamnă că este o parte din tine pe care tu ai acceptat-o, care nu te drăjează când o vezi din alţii."
 "Da, mai mult decât atât... cum să zic, mi s-a părut super..."
 "Potrivită."
 "Potrivită."
 "Sigur."
 "Asta îmi spune mie multe despre ea, nu ştiu cum să-ţi explică."
 "Aş bea o bere cu tine, recunosc."
 "ţi ştii că tu m-ai dus la aeroport şi am povestit foarte franc amundoi şi relaxaţi?"
 "Este o super femeie, nu ştiu cum să vă explică."
 "Aş bea o ladă de bere lejer cu ea şi aş avea mult ce să învăţ doar tăcând."
 "Sau două de romă, uite."
 "Revin."
 "În momentul în care ceva ce vezi la altcineva..."
 "Greşit din ochii societăţii dacă repetiri nu te deranjează înseamnă că partea este integrată în tine şi n-ai o problemă cu asta."
 "E ceva ce tu ai acceptat că... şi ce mare lucru."
 "Cu cât mai mult te deranjează la alţii un comportament de ale lor care n-au legătură cu tine."
 "E optiunea lor cum se comportă, cum vorbesc, ce fac."
 "Dar îţi declanşează ţi o emoţie de dezaprobare pe care, atentie, pentru că masca nici măcar nu exprim."
 "Masca te face să spui..."
 "A, nici nu îi spun."
 "Cum să îi spun?"
 "Că nu e... După ce că se partură, femeşii spun că se partură."
 "Cum să faci așa?"
 "Nu se cade."
 "Lasă-l să fie el cu..."
 "E toa masca."
 "Cu cât mai mult comportamentul altora declanşează în noi reacţiunea emoţională e despre noi."
 "Ce nu mă refer la faptul că îţi încalcă ţi limite şi că devine unsafe."
 "Aia e despre supravieţuire."
 "Dacă îţi apropoi de tine şi te simţi în pericol, nu e vorba de umbră."
 "E vorba de supravieţuire şi de totuia în gâtul mătii stai la distanţă."
 "Dar dacă un comportament la distanţă care nu are legătură cu mine îmi declanşează în mine stări emoţionale reprobabile de judecată, de critică, de acuzaţii..."
 "Pe care nu le exprim pentru că eu sunt un prinţ în lumină."
 "Nu vorbesc curât."
 "În realitate ce văd eu la el este umbra mea."
 Concluzie. O să ne apropiem un pic de pauza de prânz.
 "Umbra este cel mai urât bagaj de calităţi pe care tu le ai în tine, în ochii tăi urât."
 "Pe care îl porţi sută la sută în permanenţă, unde este pus de societate şi după aia de tine tot ce e mai urât, mai înfricoşător."
 "De la durere, tristeţe, traume, frică, lacrimi neplânse şi resurse, calităţi."
 "Giuvaieruri ale sufletului tău, care în contextul potrivit ţi-ar fi aliat."
 "Doar că în ochii societăţii sunt reprobabile."
 Şi o să vă dau nişte exemple.
 Agresivitatea.
 Majuritatea dintre noi o reprimăm pentru că este social inacceptată, neacceptată, furia.
 În acelaşi timp aceeaşi agresivitate şi furie, în momentul în care ar fi atacat copilul din clasa ta ca profesoară,
 nu-ţi ar deveni aliată, aliat în a apăra ceva ce e important pentru tine?
 Ca mamă, în a apăra copilul, ca sos, ca bărbat, în a apăra familia sau ţara,
 sau ce unde vreţi voi să mergem, nu e aceeaşi agresivitate pe care dacă îmi pun eu în contextul în care devine resurse, brusc numai rău?
 Are sens?
 E la fel şi cu vulgaritatea, e la fel şi cu furia, e la fel şi cu frica.
 Nimic din ceea ce este în interiorul nostru nu este greşit, dragilor.
 S-au urât, s-au acuzabil.
 Toate acestea sunt comparaţii şi judecăzi din exteriorul nostru pe care noi le reprimăm în interiorul nostru ca să nu deranjăm pe alţii cu umplinirea noastră.
 Este sănătos să-ţi cunoşti umbra şi, în contextul potrivit, să-ţi-o exprimi.
 Nu să faci rău, ci doar să nu reprimi.
 Să-l laşi să iasă în contextul potrivit, pentru că în contextul potrivit, şi asta se exersează, îţi va deveni cel mai bun aliat şi cea mai bună resurse, cea mai mare cufăr de resurse.
 Dacă eu v-am dat şi la practicii ştia dacă m-am văzut să schimb munghiul din care vă dau exemplul ăsta, eu, tu, oricare,
 seara, noaptea, după ora 12 trecem pe jos printr-un cartier rău famat,
 în care eşti nevoit că n-ai de ales să treci până-n găşcă de seminţari de-oştia care joacă tablă-i şi seminţele la 12 noapte, care nu sunt elitele societăţii, cum vă puteţi imagina,
 care au şi chef de scandal că eşti pe teritoriul lor, eventual eşti şi cu o domişoară frumoasă şi trebuie să se bagi în seama că îi mănâncă păi să fie important.
 Ca bărbat, te întreb, dar şi ca femeia, aceeaşi discuţie.
 Te ajută mai mult să ştii cuvinte politicoase şi principii de bunemaniere?
 Poftim, dragă mea, mergi tu prima.
 Sau te ajută să ştii să te conectezi pe harta lor în cuvinte pe care ele folosesc usual, astfel încât să poţi să creezi rapid un cadru de non-agresivitate sau să dezactivezi orice fel de potenţial aminintare vorbind pe harta lor, aşa cum vorbesc ei.
 Ce te va ştia mai mult?
 Să ştii karate.
 Să ştii că nu. Eu cunosc oameni care ştiu karate, și lupte, și scampioni, care în momentul nepotrivit sau în contextul nepotrivit au fost depăşiţi ori numeric, ori nu era o starea cea mai optimă din cauza alcoolului, sau mai ştiu eu ce, şi s-au făcut pe karatele lor.
 Sucuţi să-mi karate.
 Deci nu karatele îţi fac diferenţa, ci atitudinea în faţa, cât spun din experienţa unui fărăţităt de poliţie, nu resursele fizice la nivel de cât de mare şi de bine te baţi,
 atitudinea şi modul de comunicare fac diferenţa într-un conflict.
 Și câneţe... exact.
 Însă atitudinea în faţa unui conflict, ca să fi în siguranţă, sau să-ţi creşti şanţele să treci în siguranţă, presupunde foarte multe ori, prin exemplul pe care l-am dat eu, accesarea părţii din umbra ta.
 Dar dacă tu ai în interiorul tău convingerea de "nu e bine să vorbeşti urât", tu o să vorbeşti foarte principial, domnule cetăţian,
 nu este permis așa ceva să vă uitaţi așa de languros la partenera mea din această seară.
 Vă rog frumos să vă duteşti în morţii, băgaţi.
 Da sau nu?
 Și atunci este un context în care umbra ta devine valoroasă dacă tu, înainte de asta, ești conştient că o ai,
 și te conectezi cu ea, și nu ești stresat că de ce m-ai scos cât un cur din când în când sau vreo...
 Ajunge la voi.
 Mai am cinci minute și vreau să mă duc în exemplu şi mai...
 O altă parte foarte mare din umbra noastră, dragilor, ca să aveşti să vă intre cu gâlci,
 este sexualitatea.
 Sexualitatea.
 Special la femei, pentru că a fost principalul mijloc de manipulare și de control adus de o instituție, nu mai știu care.
 Prin crearea standardului de neprihânire, puritate absolută, albimaculat, şi mai ziceţi voi ce cuvinte că nu mai ştiu,
 fecioară, îmi mulţumesc, s-a creat automat opusul.
 Ca fiind neindezirabil, urât, murdar, şi mai ştiu. Da sau nu?
 A fost principalul mijloc prin care biseica a înfăptuit, a implementat controlul asupra femeii pe care bărbatul, doar prin puterea lui fizică, nu ar fi suficient să o stăpânească.
 Din păcate, o zic cu toată nefericire.
 Asta a dus însă acum multe mii de ani mai trezi. Eu la o societate în care, şi nu trebuie să-mi confirmaţi, vorbesc din... am eu nişte informaţii.
 Atât bărbaţii, dar în special femeile, în relaţii de cuplu sau nu, au ajuns să simtă ruşine că simt plăcere.
 S-au ajuns să trăiască foarte multe cazuri. În cabinet de psioterapie vorbesc şi mie îmi s-au împărtăşit diverse de-a lungul timpului înşeninţele mele.
 Frigiditate, adică imposibilitatea de a simţi plăcere, deşi anatomic e perfect sănatoasă persoana, în cazul femeilor, şi explorând au ieşit la suprafaţă convingeri despre curat murdar al acelui act.
 Are sens? Aia e umbra. Toate ale le-am dus în umbră, sexualitatea fiind o parte foarte mare.
 Nu ştiu la bărbaţi, dar în special la femeii. Când dincontră, şi acum doar o las aşa ca să...
 Într-un cuplu, ca să nu vă iau prea tare, folosim încă instituţia cuplului.
 Nu ştiu de ce răduţi. Într-un cuplu în care eşti acolo că vrei să fii, ca bărbat femeie vorbesc, dar în special ca femeie,
 şi eşti în siguranţă, şi eşti într-o relaţie de iubire, aşa cum înţelegi tu la nivel de iubire şi e reciproc, da?
 Nu e cumva sănătos să-ţi experimentezi şi să-ţi trăieşti plenar sexualitatea,
 şi nu este cumva, poate, un motiv pentru partenerul tău şi partenerea ta, din nou, nu judecăm şi nu vorbesc doar de femei,
 să fie la rândul lui ei împlinită în tine, pentru că tu eşti completă în feminitatea respectivă, m-a scumit data ta,
 versus foarte multe cupluri care ajung la terapeut, din diverse motive care ţin de sexualitate.
 De la frecvenţă, la ţinţe, vorbim la calitate.
 Şi sunt foarte multe femei şi bărbati, dar din nou, vorbim de reprimarea sexuală din nefericire a femeilor,
 care cunosc la terapeut ceea ce nu îi ar spune niciodată partenerului.
 Vă zic că am auzit eu, nu ştiu, poate că iesau.
 Şi, atenţie, şi la bărbatul la fel. Am auzit în cuplu la un moment dat în care bărbatul era, cred că de la maresc, nu sunt sigur,
 dar, da, era preot, respectat, bun în ce făcea, foarte cunoscut, care avea fantezii sexuale pe care le înfăptuia cu partenerea preoteasă.
 Care parteneră era foarte încântată de ele, era chiar bravo.
 Însă el, după fiecare act sexual, avea un sentiment foarte mare de ruşine şi de vinovăție, ca păcătuit şi că la po să da diavolul.
 Faza reală.
 Şi, probabil, nu vreau să mă duc până acolo, asta fac oamenii abotnici, nu vreau să intru în nume,
 dau vino pe sexualitatea femeii pentru dorinţele lor.
 Bă, dă-mă încăcat, cum ai făcut?
 Adică, dacă ea nu avea cum să-ţi oferi asta, tu nu-ţi ai fi dorit?
 Cum e logica?
 Dar mă întorc, asta înseamnă o umbră. Reprimăm la noi ceva ce este noi.
 Este sănătos, instinct sexual și sexualitatea, este sănătos.
 Pentru că sistemul de afară zice că e ruşin, că e greşit, că e murdar.
 Şi este cel mai natural aspect al biologiei noastre, printre cele mai naturale.
 Noi așa am ajuns aici, pentru că strămoşii noştri
 bă, ce ca wao, wao.
 Noi n-am fi fost aici, nu-ţi cum să vă explic.
 Nu am fi existat dacă...
 Bă, ajung la voi?
 Şi pentru că mi se sufă în cască să mă opresc, continuând după pauză,
 vă rog frumos, nu deschideți plicurile, nici măcar nu le luați,
 pentru că vreau să vorbim despre ele după pauză, da?
 Vă rog frumos, nu deschideți pe scău, nu mai am timp acum să fac cadra despre ele, pentru că vă țin din pauză.
 Ne vedem la 3 jumate înapoi.
 Da, te rog, Simona, o secundă.
 Nu știm dacă ați sesizat, în stat, ați avut coffee break fără cafea.
 Ați sesizat?
 E, ca să totuși să vă oferim cafea, ori ne-am gândit să vă oferim la 31 sfert înainte să relom cursul, ce ziceți, ok?
 Deci la 3 jumătate relom cursul, la 31 sfert ne vedem la cafeluță.
 Poftă bună să aveți, ne vedem înapoi. Pa!
