 Muzica
 Bun, bun, bun, bun, bun, bun. Hai, bine ați revenit.
 Dragoș, tu știi că exerciția a început acum 25 de minute,
 nu?
 Și deși nu ai vrut să-l faci inițial și ai ars-o pălască, m
ă uit în caiet și nu mă vede
 20 de minute trebuie să rii și pauza
 Și acum...com?
 Nu te aud că ei cred că încă n-am început
 A fost pauza, da
 Haideți, reducem un pic volumul, că mai avem și lucruri
 interesante de parcurs
 Pe care vreau să vă le împărtășesc
 Ok, hai.
 Foarte pe scurt.
 Detalii vă dau mai încolo, dar vă rog să răspund la o înt
rebare că m-ați întrebat câțiva.
 În tabăra de psihologia, relații de cuplu acum din Grecia,
 nu mai putem să primim pe nimeni.
 Avem o listă de așeptare lungă
 și trei hoteluri ocupate, dacă nu al patru le urmează acum.
 Și nu mai... Adică nu avem locuri la modul că nici eu nu am
 loc în hotelul unde-i cursul, ca să înțelegeți.
 Deci, eu stau în altă parte. Nu glumesc.
 Deci, la generația actuală, din păcate, nu mai putem să
 primim mai mulți oameni.
 Apreciez încrederea, vă mulțumesc. Este o listă foarte lung
ă de oameni.
 Și, deja, unii dintre voi ați primit telefon de la Sorin,
 că s-au lievrat niște camere la nefelii.
 Dăspândeți-i rapid, pentru că nu aveți timp mult.
 Dar cei care nu ați fost pe listă până acum, din păcate, nu
 mai putem.
 Decât dacă vă găsiți sub orice formă cazare în altă parte,
 la curs vă primesc cu drag.
 dar altfel cu o acomodare nu pot să-mi sprijin.
 Iar m-ați întrebat de călătoria Rolui din Toamnă, de boot
campul de călătoria Rolui din Toamnă.
 Vă spun, vă dau detalii, dar mai târziu acum vreau să merge
m cu obiectivele.
 Bine?
 Dacă mergeți în aminte vă promit că vă dau detalii despre e
a.
 Acolo mai sunt încă.
 Sunt peste 60%-100% de lucruri ocupate și acolo și n-am în
ceput campania încă și o să o facem campania și o să le
 dicem și celor din tabără despre asta, dar mai avem timp.
 Bun.
 Revenim.
 Unde rămasesem?
 Cu ce gând ați plecat în pauză? Cum a fost exerciția?
 Am regăsit alte obiective.
 Bravo, Anel!
 Perfect.
 Cum a fost să auzi întrebările de ecologie puse de un coleg
?
 Obiectivului tău.
 Dureroz? Ok.
 Deranjant.
 Cum?
 Clarificator.
 Clarificator, mulțumesc Adrian, reconfortant.
 Ceea ce tocmai a spărcut voi acum și ați făcut deja și ieri
, dar nu știați încă, este proces de coaching.
 Asta înseamnă, pentru cei care ați făcut sau nu ați făcut,
 este proces de coaching, adică proces în care cineva din
 exteriorul meu îmi ghidează,
 prin întrebări non-directiv, să nu îmi spună ce am de făcut
,
 să îmi descoper potențiale unghiuri moarte ale perspective
le mele.
 Asta înseamnă coaching-ul.
 Pentru cei care credească că e atât de greu că nu poți să-l
 faci,
 tocmai l-ați făcut deja, de mai multe ori.
 Și bravă vouă, că ați făcut-o excelent.
 Hai să mergem mai departe, că mai sunt câteva locuri pe
 care vreau să le facem,
 și suntem presați de timp că nu putem să stăm mai mult de 6
,5-7 fără un pic.
 Sala, nu eu.
 Următorul criteriu al unui obiectiv bine formulat.
 Să mă reprezinte pe mine,
 să fie conectat la convingerile și valorile mele.
 Să mă reprezinte pe mine să fie conectat,
 în felul în care este formulat și în felul în care va fi î
ndeplinit,
 la convingerile și valorile mele.
 De ce credeți că e asta o condiție în formularea unui obie
ctiv?
 Cum?
 Ca să nu ne autosăbotăm, dar de ce?
 Bravo, adică este conectat la identitatea mea.
 Cât timp obiectivul meu nu respectă sau încalcă,
 propriile mele convingeri și valori îl voi autosabota.
 Deși spun în realitate că eu vreau să îl obțin, vreau să f
iu, vreau să am, vreau să fac,
 Dar valoarea mea de, poate, timp cu familia,
 nu mi-e stă încălcată pentru că trebuie să stau prea mult
 la serviciu.
 Să simzați?
 Și atunci, obiectivul e nevoie să fie formulat într-un fel
 în care îmi respectă valorile,
 convingerile și nu le contrazice.
 Bravo. Și atunci zice Dan foarte bine,
 unile din convingeri pe care eu le am și sunt încălcate
 sau nu sunt susținute de obiectiv,
 e nevoie să me le inspectez.
 Că poate nu obiectivul e o problemă.
 Și convingerile mele pre-setate sunt o problemă.
 Bane, tu când începi să vorbești, nu te oprești, adică nu
 te joci.
 Eu nu vorbesc până la modul 3, dar și când încep,
 nu mă mai opresc până la modul 5.
 Și atunci e nevoie să vă investigați constant
 Convingerile voastre care pot fi contrazise de obiectivi n
esustinute sau incalcate.
 Sau, să reformulați obiectivul ca să corespunde cu conving
erile și valoriile voastre.
 Asta înseamnă să ți-le cunoști.
 Dacă tu nu-ți cunoști convingerile
 și evident deși flexibil în raport cu ele
 și nu-ți cunoști valorile,
 obiectivele tale când începi să-ți contrazică valorile, va
 crea conflicti interior.
 Correct, exact asta am spus, să ți-le investighezi, să ți-
le pui sub lumină, sub lupă.
 Altă condiție la nivel de obiective extrem de importantă.
 Conectarea la resursele necesare, să fie conectat la resur
sele necesare.
 Vă spunem la modul 1, dacă țin minte bine, vă fac schema
 simplificată a obiectivelor.
 Stare actuală. Majoritatea mea unde sunt? Aici. În ce sens?
 Se plâng. Cum știu că se plâng? Au.
 Aud că e rău, că e greu, că nu ai cum, că doare, că ustură,
 că m-am săturat, whatever.
 Sunt blocați aici, majoritatea nu fac nimic.
 Puțin se întreabă, se întreabă, nu pleacă, ce vreau să obț
in diferit.
 Mă doare, dar ce vreau eu? Mă ustură, dar ce vreau altceva?
 Și unii încep să plece. Când timp ce pleacă din stare
 actuală, spre stare dorită,
 lundând calcul că știu, de fapt, ce vor, majoritatea nu șt
iu,
 Pe drum, realizează, sau ar trebui să realizeze, ca un nevo
ie și de resurse, ca să obțină ceea ce vor.
 Resurs se înseamnă
 strategii
 strategii
 pe care alții le-au urmat și au reușit
 strategii pe care nu le-au urmat alții, dar la care eu aj
ung
 prin coaching, prin ghidat, prin mentorat
 moment în care coaching-ul și mentorat-ul devin
 resurse
 începe să facă sens?
 Întrebare de resurse
 Ce am nevoie
 ca resurse pentru atingerea acestui obiectiv și am deja
 la îndemână?
 Adică le am
 le pot accesa
 Exemplul de resurse pe care le am deja
 timp
 energie
 Minte deschisă.
 Convingeri potrivite sau nu, aici e abstract.
 Dar timp, energie, ce mai am eu deja?
 Te rog, abilități, bravo! Abilități am deja sau nu?
 Că poate nu le am. Dar acum vorbim doar de ce am, da?
 Timp, resurți, abilități.
 Mediu am, în care să mă duc să aflu, să întreb, să modelez?
 Bă, am, poate n-am, poate nu sunt în mediu potrivit.
 Poate sunt în mediu potrivit.
 Poate am networking-ul,
 căruia să mă adresesc să pun o întrebare.
 Poate nu-l am.
 Dacă nu-l am, ce devine?
 Obiectiv, mă, bravo!
 Toate resursele de care am nevoie
 să mi-a ting starea dorită, obiectivul mare,
 și pe care nu le am,
 devin obiective de sine stătătoare.
 și mă opresc din procedura obiectivului mare și mă concent
rez pe procedura obiectivului mic.
 Hai să dăm exemple de rezolvi pe care nu le am și de care
 am nevoie.
 Informații mă, bravo!
 Bani, bravo!
 Posibil să n-am bani de investit, de plătit ceva mai scump
 pentru care e necesar pentru obiectivul mare.
 Vă mai dau un exemplu de ceva ce e posibil să n-am, dar să
 am nevoie?
 Mentor. Care a obținut sau știe să obține ceea ce eu am ne
voie.
 Și uneori ai nevoie să îl plătești. Și atunci am nevoie de
 mentorul, nu l-am. Am nevoie de bani să îl plătesc mentorul
 pe care nu l-am.
 Mă concedez pe a face bani ca să plătesc mentorul, ca să...
 Are sens?
 Și deja apare strategia pe obiective mai mici.
 Aliați.
 Ce oameni care sunt la nivelul meu, sau un pic sub sau un
 pic peste,
 care au obiective similare si cu care ma pot alia?
 Conteaza aliați intr-un obiectiv? Foarte mult.
 Sa te sustina, sa te sprijine, sa te promoveze, sa-ti dea
 feedback,
 sa-ti puna in fata cand te minti.
 Are sens?
 I-am? Bine, nu i-am, unde-i gasesc.
 Da.
 Partenerii... da.
 Partenerii sunt cei care au acelasi obiectiv cu tine,
 aliații sunt oameni care au obiectivi similare sau care le-
au undeplinit
 în trecut,
 de curând, dar nu sunt întângamenturi.
 Are sens?
 Partenerii sunt cei care sunt aceiași călătorie cu tine cu
 acelasi obiectiv,
 aliații, sunt oameni care au călători ușor diferite, dar c
unosc
 provocarea ta, au trecut pe acolo sau au o resurse pe care
 o să o pot promuta
 pentru că te sprijine și e
 barteră.
 E ceea ce vă spuneam în anterior acum mai devreme, cred,
 nu e nevoie să treci prin nicio provocare singur.
 E bine să treci prin provocare singur, dar nu e nevoie să
 treci prin toate singur.
 E foarte important să vă datți seama, să ne dăm seama
 Ca atunci cand o resursa extrem de importanta pentru obiect
ivul nostru mare lipseste,
 acea resursa pe care nu am devine obiectiv de sine statator
.
 Si ma opresc din procedura obiectivului mari si ma concent
rez pe a obtine,
 din nou, cu aceeasi procedura, formulata pozitiv, concret,
 cu data certa, limita,
 fara termen de comparatie, clara,
 pozitiv,
 resursa pe care nu am inca.
 Evident ar trebui sa dureze mai putin,
 până o obțin, că e doar o parte din procedura mare.
 Extrem de puțini oameni își pun întrebări de resurse.
 Majoritatea sunt când îi întreb, ok, și cum face asta, sau
 să zică, las că văd eu.
 Da sau nu? Sau văd eu ce fac.
 Bă, aia nu-i mentalitate de performer, aia e mentalitate de
 cartier.
 Și respect asta, am trăit acolo și eu, și m-am luat multe
 lucruri bune din viața de cartier.
 Dar nu e performanță.
 Formularea obiectivului.
 Sa fie motivant.
 Sa fie motivant sa-l obtin.
 Si aici se intampla doua lucruri interesante.
 Inaintea de a intreba o oară,
 o oară de oară de oară,
 întâmplă două lucruri interesante.
 Ori obiectivul meu este prea mare
 și mă sperie, mă anxietează,
 mă face să simt frică atât de mare încât nu mă apropuie de
 el.
 Ori este prea mic, știu că pot să-l obțin oricând
 și nu am niciun fel de interes să încep, pentru că nu mă
 provoacă.
 Ați pățit vreuna sau alta?
 Și atunci soluțile sunt pe măsură.
 Când un obiectiv este prea mare
 pentru nivelul și abilitățile mele actuale,
 sunt în zonă de anxietate.
 Și vreau să vă dau vandașii la Cluj, cred, Gabriela, nu mai
 știu, dar acum
 nu am s-am găsut că vreau să-l dau și aici.
 Sunt trei variante în care să-mi aleg provocările sau obie
ctivele în raport cu resursele.
 Zona de anxietate
 în care
 provocarea mea este mai mare în raport cu resursele mele.
 Invers.
 Mai mare în raport cu resursele mele.
 Adică resursele mele nu se apropie de nivelul provocării
 și mă incapacitează prin anxietate.
 Și atunci obiectivul nu este potrivit ales, nu este bine
 formulat,
 iar resursele mele sunt insuficiente nevoie să mă uit rapid
 la asta.
 O altă variantă, comparativ cu resursele în care pot să fiu
, este zona de plafonare,
 în care resursele mele sunt mai mari decât provocarea mea
 și nu mă interesează să cresc.
 N-am niciun fel de...sunt într-o zonă de confort, nu simt
 că are de ce să-mi bată capul.
 și din nou în zona asta nu cresc.
 Cum nici în zona de anxietate, nu cresc.
 Ideal este ca obiectivele noastre, așa cum probabil intuiți
,
 a treia variantă, zona de creștere,
 provocarea un raport cu resursele, să fie aproximativ egală
.
 să nu fiu sigur, care-ți mai mare?
 Obiectivul meu? Sau resursele mele?
 Să simt entuziasm cu un pic de anxietate.
 Și aceea e zona de creștere.
 Din păcate foarte mulți oameni sunt ori într-una, ori în
 alta
 zona de anxietate, prea mare provocarea, mă incapacitață,
 simt frică, panică, nici un cep.
 Sau zona de confort, plafonare, am deja resursele, provoc
area nu e suficient de mare,
 știu că pot să o fac oricând, mă joc Nintendo.
 Are sens? Știți la ce mă refer?
 Provocarea trebuie să fie aproape egală cu resursele și să
 nu știu sigur care e mai mare atunci începe creșterea.
 Pentru că atunci nu mai sunt în incapacitate de acționa, f
ie din prafonare, fie din anxietate.
 Iar la nivel de motivare, ca să mă întorc la această condiț
ie obiectivului,
 motivație, da?
 Dacă obiectivul meu este prea mare, prea mare în raport cu
 risulsele mele, NLP-ul îmi dă o variantă și zice
 C-A-N-G-D-O-N
 Adică, împarți obiectivul mare în obiective mai mici, care
 să nu mai fie anxietante în raport cu restul de cele tale.
 Împarți obiectivul pe 5 ani în 5 obiective de un an.
 Și nu te mai concentrezi pe cel de pe 10-15 ani, te concent
rezi pe cel de anul viitor.
 Cunk down. Cum se manâncă un elefant?
 Cu lingurița.
 În momentul în care obiectivele voastre sunt atât de mari
 încât vă sperie, nu vă mai provoacă, vă sperie că cum dreac
u' să ajung eu să fac 1 milion de euro?
 Începe cu 5.000. Are sens?
 Ha ha ha!
 Bun!
 Dragilor, foarte mulți dintre noi, pentru că nu știm să ne
 formulăm corect obiectivele,
 ne punem obiective atât de mari,
 și după care așteptăm să ne facem curat să începem, pentru
 că ne-au speriat atât de tare.
 Puneți obiectivul mare, ala mare care vrei tu, și o să aj
ung imediat și la el care o numește special.
 Dar dacă simți anxietate de nu pot să încep, nu pot să mă
 apuc,
 nu simt motivația să mă duc, că mi-e frică să mă lovesc
 și nu e provocare, e panică
 împartă-l în bucățele
 Are Daniel o vorbă, o să vă zică și el o vorbă
 o mentalitate, o să vă zică și vă să împartășească și el
 că o să vină să vreați despre performanță și rezultate și
 stare de flux
 În care zice așa, dacă vrei să zicem, de exemplu, că vrei
 să începi să faci sală
 nu te duci să-ți faci abonament și începi să dreci o oră în
 prima zi
 sau trage de toate firele de-an fi în prima zi,
 te duci până la sală și be o cafea.
 Nu glumesc.
 Și pleci acasa și bifezi task făcut.
 A doa zi, a treia zi, când trebuie să mești tu la sală, te
 duci și să faci abonamentul și be o cafea.
 Și pleci acasă.
 A treia zi, te duci și vezi cum arată vestiarul,
 be o cafea și pleci acasă.
 A patra zi... Înțelegeți un debat? Obiceiurile performante
 se crează cu pași mici, dar constanți. Atât de simplu.
 Nu despre salturi quantice și despre recuperarea timpului
 pe care nu l-am investit cum trebuie întrecut, ci despre pa
și mici, dar constanți, timp pe termen lung.
 Și este atât de simplu, încât foarte puțini oamenii cred
 asta. La fel, și cu prosperitatea financiară, la fel, și cu
 dezvoltarea personală, pași mici, constanți, pe termen lung
.
 Și o să ajungi la un moment, da, să te trezești, că ai obie
ctivul împlinit și nu știi când ți-am făcut asta.
 Chunk down.
 Cum? Și nu ești nici stresat.
 Lege, asta e de la mine și de la Marius.
 Cu cât mai fericit ești pe calea către obiectivul tău și îm
plinit, cu atât mai mult te vei bucura de el când se va împl
ini.
 Cu cât mai stresat, obosit, anxios, încordat, ieși pe calea
 către obiectivul tău, cu atât fie te vei sabota să-l atingi
, fie nu te vei bucura de el când îl vei deplini.
 Ați avut obiective care s-au deplinit, pentru care ați mun
cit, care a durat ca un cocktail de hormoni o zi sau câteva
 ore, și după aia ați ok și atât?
 Asta-i tot. Doar atât.
 Și acum ce fac?
 Și stai în stat ușor de ați pățit?
 Pentru că pe calea către acel obiectiv ați simțiți senzații
 constant de sacrificiu.
 Ce vă spuneam anterior?
 De pauză. Are asență.
 Împărțiți obiectivul vostru prea mare, inițial, în porțiuni
 mici pe care să te concentrezi segmential.
 Adică pe rând.
 Te interesează ce o să faci în pasul 715?
 Te interesează ce faci în primul pas, al doilea și al tre
ilea?
 Să anticipezi. Atât.
 Mă iară sens?
 Și foarte mulți oameni nu fac asta.
 N-are cum să fie atât de ușor.
 Dacă obiectivul tău e prea mic în raport cu resursele tale,
 prea mic.
 Știi că poți mai mult
 ca să te provoace.
 Știi că, nu știu, ai vrea să simți un thrill, ceva,
 provocare, vine în el piu și spune, nu-i nimic.
 Chunk Up.
 Adică,
 include obiectivul tău într-un obiectiv mai mare.
 Făl să fie o etapă
 dintr-un alt obiectiv pe care încă nu ți-l ai pus.
 Făl să însemne
 doar o scară,
 doar o treaptă, mulțumesc,
 pe scara către un obiectiv mai mare și mai înalt.
 Și va deveni brusc important.
 Corect?
 Foarte mulți dintre noi nu ne apucăm de obiectivele noastre
 pentru că sunt formulate greșit, fie sunt prea anxietante,
 prea mari, în raport cu răsulsele,
 fie îl percepem prea mare, fie știm că putem să-l facem or
icând și la mână, că nu ne provoacă.
 Secretul e să fie fix acolo la Suits, poți să te aprovaci
 un pic în raport cu resurse, să nu știi sigur dacă poți să-
l faci, dar să știi că o să reușești la un moment dat.
 Vreau să vă zic câteva cuvinte înainte, punem așa o parante
ză, tot despre obiective vorbim, dar mi-e teamă să nu uit.
 Despre ceea ce se numește, simt eu că e important acum,
 Ocimuri.
 Ocimuri.
 Ocimurile
 sunt de regulă obiective de sine stătătoare
 care încorporează toate celelalte obiective ale noastre în
 cursul unei vieți.
 Ocimurile, formulate corect, găsite corect, alimentate core
ct, trăite corect,
 pentru că am treit și am venit pe acest pământ.
 OCIM înseamnă
 Obiectiv Colosal
 Incredibil de Mare
 Vă găteați că vă dau formula NASA?
 Obiectiv Colosal, incredibil de mare
 Care merge la egal aproape cu misiunea în veții mele.
 Toate celelalte obiective din viața mea, teoretic, psih
ologic, eficient, ar trebui să servească, să alimenteze și
 să ducă în direcția unui singur ocim.
 Sau două, trei, maxim.
 Pentru că... mă întreabă Delia dacă mai respectă același
 regul de formule, răspunsul da, pentru că ocimurile sunt
 formate din toate celelalte obiective elementea anteriore,
 care au fost formate pe cea formulă.
 Ocimul, în schimb, a redurată pe termeni lung și foarte
 lung.
 20, 30, 40 de ani.
 Pe termen lung și foarte lung.
 Ocimurile sunt atât de mari,
 încât nu le servezc pentru mine,
 ci le servezc, le formulez și le îndeplinezc și lucrez în
 direcția lor,
 ca să servească pe alții.
 pe alții din jurul meu,
 sau pe alții care vor veni după mine.
 Indiferent că eu voi mai fi în zonă
 când ocimul meu se îndeplinește,
 cum?
 Bravo!
 El a fost bine formulat dacă aduce beneficii altora,
 chiar dacă eu nu mai stă acolo să văd asta.
 Ca atunci când plantezi un copac.
 și v-am spus povestiara cu bunicul și cu nepoțelul.
 Știi că nu o să fii poate prin zonă să te bucuri să vezi
 realizarea acelui ocim,
 dar toată viața ta a avut sens pentru că ai lucrat în acea
 direcție și
 știi că a servi sau va servi generațiilor sau oamenilor din
 jurul tău.
 Ăla e un ocim bine formulat.
 Este cel care de obicei îți dă sensul vieții.
 Este atât de mare, încât ceilalți, dacă aud care e al tău,
 o să zic că ești nebun.
 Bravo! E doar o etichetă, Alice. E doar o etichetă, nu înse
amnă că ăsta e...
 Veti dacă bate cu ceva din convingere și valorile tale.
 Că uneori moștenirile pe care le primim de la generația
 interioare, da un exemplu, ne servească.
 Nu toate moștenirele sunt negative la nivel de obiective.
 Adică în defavoarea ta.
 Că v-am spus, da, unele obiective ale voastre e posibil să
 fie probabil de altcineva. Corect.
 Dar unul de moșteniri de ale voastre, de un nivel de obie
ctive,
 e posibil să fie bune, să duci mai departe.
 Numele, afacerea, grădina, business-ul sau obiectivul cuiva
.
 Uite, uneori nu e ceva rău acolo, are sens.
 Deci nu gândiți în Alb-Negru.
 Obiectivele colosale, incredibil de mari,
 sunt cele care i-au întălat să dor noaptea.
 anticipând cât de frumos o să fie când o să se îndeplineasc
ă.
 Sunt cele care te umplu de entuziazm și de bucurie, doar g
ândindu-te la ele, nu neapărat trăindu-le.
 Ca un profesor care își imaginează câte sute de generații
 vor fi atinse de educația lui și a copilor,
 copiluri care au lucrat cu el la liceu sau la școla general
ă, sau unui educator
 care iau mână de copii de 3, 5, 6, 7, 8 anișori
 și știe că poate el nu va mai fi în viață când nepoții, ne
poților, copiilor din sala lui
 vor auzi o convingere sau vor învăța să scrii o literă, așa
 cum el a prădat-o acum 100 de ani.
 Are sens un debat.
 Alea socimuri.
 Și pentru acești educatori, nu contează ce sunt, medici, ps
ihologi, duhovnici, în orice domenu e valabil,
 un constructor inclusiv poate să aibă socimuri?
 Pentru că un constructor, un agent imobiliar, un om care p
une efectiv lopata în pământ și lucrează la un om simplu, d
acă vrei să...
 Cum vrei tu să-l judeci?
 Dacă se conectează psihologii la aceste ocimuri, și unul mi
-a și zis chestia asta, că de aia mi-a venit ideea,
 zice, bă, eu nu construiesc apartamente, eu construiesc ac
asăuri pentru cei care vor locui aici.
 După temi...
 Bă, are sens?
 Și mi-a dat shutdown-ul, secund.
 Și când te uiți, le-a zis că, bă, ăsta e doar un muncitur
 necalificat.
 Nu-u. Dacă om are psihologia asta, e mai împlinit decât t
ine cu milion de euro în cont deprimat.
 Că de ce n-ai două?
 Sunt plăi.
 Mă, are sens.
 O cimură le construiești tu singur, pentru tine singur,
 pentru tine singuri, nu trebuie neapărat să le știe alții,
 dar dacă alești să ne împărtășești, celălalt s-o să spune,
 ești nebun.
 Bravo!
 Bravo!
 Începe să facă sens?
 Mă și duc acasă, iată, Andriu!
 Mă și duc acasă.
 Aici vreau să vă dau un hint legat de motivație.
 Vă dau un... nu este în programarele pe eu,
 Și sunt multe lucruri pe care v-am spus, acum nu sunt parad
igma enelpiului, sunt doar ceva ce eu știu că am observat că
 funcționează în timp.
 Un alt factor al motivației, pentru că suntem încă la condi
ția motivației, este împărtășirea obiectivului cu alți oam
eni.
 Și sunt două moduri în care eu am zisat că eu funcționez și
 vedeți dacă vă regăsiți.
 Și anume, împărtășirea obiectivului meu cu alți oameni e
 posibil să mă motiveze.
 pentru ca asumarea in public ma pune la treaba si zic, ba,
 am promis, nu pot sa...
 ma intreaba colegii, prietenii, ba, mai faci ceva cu aia si
 ma simt, ah, am promis, m-o duc s-o fac, am patit asta si
 am mers la mine, dar m-a consumat teribil
 pentru ca eu cand am inceput cand scrieam si voi mai scrie,
 dar scrieam articoli si scrieam constant, la un moment dat
 am facut un test
 cum ar fi sa anunt ca in doua zile va aparea inca un artic
ol care inca nu e scris
 Ca sa ma motivez, ca n-aveam motivatii.
 Ba si a functionat.
 Pentru ca daca l-am anuntat, au inceput sa apare mesaje pe
 email.
 Man, cand ziceai ca vine?
 Mesaje pe Facebook. Cand il postez?
 Si eu eram muart de oboseala.
 Ca lucram si la munc, aveam si bzure de zi de noapte.
 Cum fine.
 Dar am promis, deci trebuie sa-l livrez. Corect?
 Ba, a functionat ca motivatie?
 Corect, a functionat, l-am publicat, a rupt, a fost excer
ent.
 Nu stiu câte mii de share-uri si comentarii si nebunii.
 Dar m-a rupt ca nivel de consum emotional.
 dar m-a rupt ca nivel de consum emoțional, pentru că mie nu
 se potrivește.
 Mie îmi schimb și tot aici, la împărtășirea publică, să mai
 întâmplă un lucru la mine.
 Și spuneți-m dacă vă regăsiți.
 Dacă apuc să vorbesc public, unei singurile persoane chiar,
 și cu detalii vă cog despre ce îmi propun să fac și când,
 chiar și cu dată certă, chiar și formulat corect și tot,
 Eu pierd entuziasm pentru ca eu traiesc fiind kinestezi cu
 obiectivul deja si nu mai am de ce sa ma apuc de el.
 Cine e ca mine? Bravo!
 Taceti din gura.
 Solutia la care eu am ajuns este sa-mi fac singur eu cu
 mine planul de obiective,
 sa-mi traiesc eu singur entuziasmul prin care stiu ca voi
 surprinde la un moment dat prin obiectivele si actiunile me
le
 Și când cineva mă întreabă, ce vrei să faci, zic, nu știu.
 Sau o vom vedea, deși eu am dat mai planul în spate, că am
 o cimu.
 Pentru că în momentul în care am să zic, zic, că eu nu mai
 vorbez despre obiectivul meu un raport de detalii,
 zic direcții, zic, dar nu mai dau detalii, nu mai trăiesc
 acel entuziasm care stă în mine și se acumulează.
 Și aia devine motivația pentru a face efectiv pași pe calea
 către obiectivul meu. Are sens?
 Nu e neapărat mai bine, uneori e mai eficient și vedeți că
 uneori poate fi doar contextual.
 Uneori v-am spus și eu când am...
 Când știu că trebuie să fac ceva și știu că n-am chius să
 se suprobosim, mi-am sosit public.
 Pentru că pentru mine etic este, dacă am promis ceva, o fac
.
 Dar știu că mă va durea și singur nu vreau să...
 O să amând durere, așa că mi-am sosit public, trebuie să
 fac asta până la data de...
 Am zis-o și atunci mă apuc și o fac.
 Dar nu-mi place. Dar asta contextual.
 În rapor cu obiectivele mele.
 că vreau să fac ceva și apuc să zic ceva,
 eu se sizez aproape instant cum mi s-a scos în motivația.
 De ce? Pentru că am trăit în avans sub obiectivul meu.
 L-am trăit ca și cum mi-am deplinit
 și mintea mea sub conștient se spune, a, deci l-am atins.
 Gata, următorul.
 Mai are sens?
 Vedeți voi aici unde sunteți și unde vă încadrați.
 Chiar nu?
 Uite, acum e o răspunsă.
 20 de euro în plus. Factură când ieșim, bine?
 Acum am de unde?
 Excelent!
 Am de unde, acum am de unde?
 Excelent!
 Bun, tot legat de obiectiv ce poate să-l facă nemotivant,
 și aici era să dau câteva blue-screen-uri cât oriva,
 pentru asta sunt fața voastră,
 este atașarea de rezultat.
 Atașarea de rezultat. Adică,
 Musai să iasă fix așa cum le-am propus eu,
 că dacă nu ies așa cum le-am propus eu, nu e bun.
 Adică standard de perfecționism.
 Iar asta are două valențe, în sensul că se traduce în două
 tipuri de acțiuni.
 Unu, pentru că am standardul atât de ridicat de perfecțion
ism la nivel de obiectivul meu,
 nu mă apuc de el de teamă să n-ating standardul.
 Că dacă e perfect standardul, e clar că mai am de lucru la
 mine.
 Tre' să mai aștept, tre' să mai învăț, tre' să mai acumulez
.
 Tre' să mă mai alint.
 Da, Alina?
 Valența numărul 2. Dacă am standard de perfecționist și
 sunt super atașat de rezultatul perfect al obiectivului meu
,
 în varianta 2, da?
 voi începe să mă duc către obiectivul meu, voi începe să
 muncesc, voi începe să fac pași, voi începe să produc rez
ultate
 în timp ce simt anxietate la fiecare pas.
 În timp ce sufăr,
 anticipând rezultatul imperfect
 al comportamentului meu. Te-am nimerit, să înțeleg?
 anticipând rezultaturi imperfecți sau temându-mă ca obiect
ivul pe care mi-l am propus să nu cumva să nu iasă cum mi l-
am propus-u inițial.
 Și atenție, s-ar putea să-l obțin, s-ar putea să nu, dar nu
 mă voi bucura deloc de călătorie.
 Te rog? Nu mai este o cim. Bravo. Dar acum vorbesc de obie
ctivele normale.
 și rămâin cu adășamentul de rezultat și, atenție, poartă un
 nume.
 Aceea anxietate pe care o simțim pe calea către obiectivul
 nostru, de care zicem că ne-l dorim,
 se numește anxietate de rezultat. Există, are un cod de tit
lu clinic, dacă vrei.
 Anxietate de rezultat sau anxietate de performanță.
 Da, Bogdan?
 Ba da, bravo, excelent.
 Bravo! Excelente observație.
 În momentul în care eu încep să simt anxietate pe calea în
 care mă duc să îmi plinăsc obiectivul,
 obiectivul meu, practic, mă face să sufără înainte să apară
.
 Mai este ecologic? Nu, că îmi face rău mie. Mă începe să
 facă sens?
 Doar că majoritatea dintre noi nu știm să se sizăm asta câ
nd începe să se întâmple asta.
 Sau ce să facem să îl învăcuim? Noroc că m-ar cunoscut pe
 mine.
 Și vin și vă zic, am fost acolo foarte mulți ani și încă
 sunt, încă mă duc în calea aia
 Uneori, doar știu să fac repede redirect
 Și când nu știu, sunt un prieten, coleg
 Și ne dăm ping-pong
 Bă, am o speță, ce? Uite, vreau aia, și simt anxietate, nu
 mă bucur de călătorie
 Păi, dar ce rezultat antecipezi tu?
 Ăla! Și vine rezolvarea
 Și dacă nu atinge acel rezultat, ai putea să te bucuri tot
ul de bucătătorie?
 Să te bucur de acea călătorie fără să atingi rezultatul?
 Și-ar spus, de ce în următor este da.
 Aș putea să mă bucur de călătoria către obiectiv,
 chiar dacă obiectivul meu nu va apărea exact așa cum i-am
 formulat,
 da, și în momentul în care mă relaxez.
 Și flexibilitate. Are sens?
 Cum fac asta? V-am spus deja ieri, dar acum vreau să o leg
ăm.
 Care e cel mai rău lucru care se poate întâmpla?
 Bravo! Sa nu imi iasa, sa ma respinga, daca include alti o
ameni. Sa rada de mine, sa nu fie wow, ca multi avem
 standarde de wow.
 Vreau sa fac ceva ce nu s-a mai facut. Ba, daca Iisus a fac
ut apa in vin, standardul e cam inalt, nu stiu cum sa-i
 explic.
 Nu ati prea obositi?
 Multumesc!
 Am zis ce Bogdana s-a scris in imitative!
 Eu vreau sa fac apa in whisky, ia sa-l văd eu pe Iisus ca
 face asta!
 Serios?
 Cu pastilele de vin, da, uite, buna asta, nu m-am gândit.
 Nu m-am gândit.
 Deci, atenție, când vă simțiți anxioși, atașați extrem de
 rezultatul pe care vreți să-l obțineți,
 obiectivul vostru deja vă sabotează și încă nu s-a împlinit
,
 nu vă veți bucura de el dacă îl atingeți,
 sau vă veți sabota să nu îl atingeți,
 și atunci vă puneți întrebarea,
 nemodificând nimic, adică mențic direcția,
 care este cel mai rău lucru care se poate întâmpla?
 Worst case scenario.
 Worst case scenario.
 Care efectiv ce mai rog oare se poate întâmpla?
 Variante.
 Ba, să nu se îndeplinească.
 Dacă nu se îndeplinește, voi fi obținut ceva, totuși, în
 această călătorie,
 da mă, experiență, feedback, aflu ce nu funcționează,
 poate cunosc oameni pe parcurs cu care leg relații sau
 pateniată pentru o altă călătorie.
 Am câștigat ceva?
 Fuck it, e suficient.
 Ce altceva poate să-mi arăgă prost?
 să nu fie wow, cum vă spuneam.
 Coboră standardul.
 Nu toate obiectivele și nu toate performanțele și nu toate
 rezultatele în viața noastră trebuie să fie ceva ce n-a mai
 facut nimeni.
 Da. Făl să fie
 suficient de motivant,
 dar nu unic.
 Unic e bine să fie, atenție, nu mă înțelege greșit.
 Mă aș bucura să-ți țiasă unic.
 Dar nu ți-l pune din prima, unic.
 Pentru că e standardul prea înalt.
 Excellent!
 Și atenție să fie wow pentru tine, Bogdan, și toti celălalt
, în raport cu cine ești tu azi.
 Nu în raport cu cine vei fi atunci.
 Cât îți vei schimba? Standardele.
 Și tu uiți asta în călătoria ta.
 Excellent.
 Excellent.
 Excellent.
 Ce altceva poate să meargă prost?
 Să primești feedback negativ, întregând.
 Am spus, nu există așa ceva.
 Să nu fii alții de acord cu tine.
 Să fii unii deranjați.
 Să te respingă.
 Și ce este a doua întrebare?
 Ce poate să meargă cel mai rău?
 Și următoarea întrebare, după ce îți răspunzi,
 Și ce?
 Dacă o pui și cu botunul zeflemisc, care miese mie,
 ești on the road.
 Și ce?
 Dacă o faci și cu gestul păcii,
 Nu cred că să gândea Valentin cu Aurelia și că vor filma în
 viața lor așa ce fac în față la un curs.
 Mi-a trimis așa de Valentin un screenshot și face...
 Ce vezi aici? Zice, rebel, rebel, dar chiar așa și eu eram
 așa.
 Nu știu ce explicam eu ieri, nu știu ce...
 Și i-am zis lui Valeriu, zic așa e că în viața ta nu te-ai
 gândit că o să-ți mă gândi un trainer care face asta cu o
 sală de 180 de oameni în sală.
 Am râs.
 Bun. Și ce, dacă se întâmplă? Da, te rog.
 Dă-i micăfonul că vorbește rar sau deloc cu mine, nu pot să
 o ratez.
 Apreciz.
 Dacă sunt un bun agricultor și obiectivul meu este să am 10
 hectare de porumb și să am un randament maxim.
 Bravo.
 și apare o iniundație și practic se alege praful de tot.
 Cum interpretes toată povestea asta?
 Că practic nu mai am maxim, minim, mai puțin.
 E zero.
 Ok, hai să vedem ce opții ai avea.
 Pot să încep eu?
 Da.
 Și continui tu.
 Cum?
 Pui orez?
 Păi da, dar din punct de vedere climatologic se poate întâm
pla...
 Luminita e caz real?
 Da, da, da.
 Deci ești în domeniu.
 Și nu numai multe.
 Știu, știu, știu.
 Asigurare, da.
 Poate fiște.
 Unul la mână.
 Doi.
 Mă împlinește procesul de a fi în acest domeniu suficient
 de mult încât să ne asumă acest risc?
 Doar că, mă rog, am mai multă experiență.
 Bravo! Perfect!
 Sau nu mă mai impactează atât de mult pierderea, pentru că
 am mai avut și alte pierderii în anii trecuți.
 Din care ai învățat, corect?
 Da.
 Și atunci nu cumva e posibil să înveți și din pierdea asta
 pentru pierdele din anii viitori?
 Întotdeauna din pierde învățăm.
 Și atunci care e întrebarea ta?
 Păi nu, ideea era că dacă te bucură ceva până la capăt.
 Ideea e că te poate bucura și dacă rezultatul e zero.
 Sau ai ceva de învățat, chiar dacă rezultatul e zero.
 Cât timp te poate bucura sau când zic bucura, eu mă refer
 la accepta, mai mult mai mult, la bucura.
 Pot accepta ceva fără să intru în depresie?
 Dacă răspunsul la care este ce mai răspunsul la care se po
ate întâmpla nu este moartea,
 ești bine, Luminita.
 Are sens?
 Sau, și care e un răspunsul mai rău decât moartea?
 Boala.
 Incapacitatea fizică.
 Handicapul.
 Da, întotdeauna, în comparație cu așa ceva, ești minunat.
 Citat din Tony Robbins.
 Ceea ce este rău, este mereu disponibil.
 What's wrong is always available, zice el.
 Trebuie doar să te uiți în direcția corectă și vei găsi ce
va nasol care merge prost. Corect?
 E suficient să iei telefonul și vei găsi cel puțin 3-4 din
 5 care vor spune că e nasol.
 Vine atomica, strănută put din strâmb, pică bursele. Să înt
âmplă nasoale. Constant, da sau nu?
 Și continuă totul din Rubins. La fel și ceea ce este bine.
 What's wrong is all is available, so is what's good.
 Ceva înasol mereu disponibil pe care să ne concentrăm, la
 fel și ceva bine.
 Contează doar pe ce te concentrezi tu.
 Are sens?
 Și dacă tu în raport cu ce ar fi putut să meargă prost,
 dar n-a mers, dar ar fi putut să meargă prost,
 găsești un motiv pentru care totul să mergi mai departe
 pentru că ai învățat ceva sau ai motivație sficeată să
 continui,
 ești bine.
 Asta e motorul care te duce.
 Ești bine. Are sens?
 Totdeauna.
 Mulțumesc, Mădurița, foarte bună intervenție.
 Să fie unic, și acum o să spun eu, bă, dar te contrazici,
 să fie unic obiectivul tău.
 Dar, atenție, unic, cum zicea Bogdan mai devreme, pentru t
ine.
 Unic în raport cu ceea ce tu ai mai făcut în trecut.
 Nu neapărat în raport cu ce au mai făcut alții.
 Comparația cu alte persoane poate să te motiveze până la un
 punct, de cele mai multe ori te sabotează.
 Însă un obiectiv care este formulat unic în raport cu tine
 și cu cine ai fost tu, necomparându-te cu alții, te va creș
te.
 Vă dau un exemplu?
 La un moment dat, într-un interviu, un jurnalist îl întreab
ă pe Freddie Mercury.
 Și, Freddie, cum e să fii? Ce-ți dorești să faci, să trăieș
ti, când o să ajungi vedetă rock?
 Și la care Freddie Mercury răspunde, eu nu o să fiu vedetă
 rock, eu o să fiu legendă.
 A fost? Beach slap. Înțelegeți cu debat? Nu s-a compărat cu
 nimeni.
 Stilul meu în care eu vreau să crez, să evoluez, să ajung,
 să devin, este this fucking high.
 În raport cu mine, nu cu alții.
 Așa gândiți-vă și obiectivele voastre.
 Cum fac obiectivul meu să fie unic în raport cu cine am f
ost eu până acum
 și în raport cu cine vreau să devin?
 Ca nimeni în locul meu să nu poată să fac o treabă mai bună
.
 Bravo! Bravo!
 Și vă mai zic o chestie asta, apropo de rapori de anxietate
.
 În momentul în care obiectivul real al motivului pentru
 care îți pui obiective,
 obiectivul real în timp ce îți pui obiective,
 obiective este să te bucuri de călătoria către obiectivele
 tale, ai înțeles sensul vieții.
 În realitate nu e despre obiective, nu știu dacă v-ați pr
ins.
 Nu e despre mize, titluri, ci despre cine devin eu în timp
 pas după pas și cât de mult mă bucuri de proces.
 Și aici vine convingerea mea pe care v-am dat-o din prima
 clipă, când ne-am cunoscut, cred, în prima oră,
 când vă vorbeam de cuvintele din NLP,
 linguistic din NLP, și vă spuneam că pentru unii oameni,
 viața e o luptă.
 Știți minte?
 Desenați-vă obiectivele așa cât pentru voi,
 viața să fie un joc,
 un dans,
 o aventură.
 Și, indiferent că vă veți atinge atelui obiective sau nu,
 Voi veți dansa, vă veți juca,
 veți descoperi aventura.
 Și nu e despre obiective.
 Eu așa trăiesc de aproape 10 ani, 12 ani,
 bate mai mult un pic,
 și dau rateuri în obiective.
 Constant.
 Dar mă bucur de proces la fel de mult, indiferent că le at
ing sau nu.
 Și este alegere, atentie, când zic asta,
 ține de semnificația pe care o dau procesului către obiect
iv.
 Ce am făcut mai devreme, prima partea zilei?
 Semnificația, lentila pe care mă pun pe ochi atunci când
 privesc procesul meu de evoluție.
 Bă, dar nu mai cresc odată, poate să fiu lentilă.
 Sau ce bine că durează
 și mă pot bucura de proces poate să fie altă lentilă.
 Și mă întreabă Delia cu un chef pentru care contează doar
 rezultatul,
 nu cum îl obții.
 Delia, contextual,
 contează și rezultatul.
 Contextual, mai ales în business, mai ales în medicină,
 nu știu, eu zic că contează rezultatul.
 Nu pot să-i spui unui chirurg, auzi bucură de proces.
 Vezi tu dacă...
 N-ai cum să faci, are sens?
 Eu aș vrea un chirurg care să-și dorească rezultatul.
 Prieteni meu care m-a operat la Cluj,
 Părerea de operație a reușit, pacientul a murit. S-a bucur
at de proces. Atenție, contextual. Eu vorbesc de o filozofie
 de viață.
 Nu vorbesc de ceva punctual și punctual. Punctual contează
 rezultatul. Dacă vrei să iei salarul la final de lună, să
 puteai să conteze rezultatul.
 Nu gândiți în alt și negru, va rea aduc aminte, prima zi de
 modul NLP. Gândiți în gri. Că e foarte mult gri în viața no
astră.
 Nu ne place noua cuvântul, dar e foarte mult gri acolo, ad
ică e și așa, și așa.
 Context...
 Culor pastel, iar toamna Maria, n-am știut că...
 Cum, cum?
 Gricu' roz. Se poate, gricu' roz, ai don tu nouă.
 La ce te referi?
 Dați-i, dați-i o micrufon.
 Chiar dacă tu rezultatul este să-l menții în viață pacient
ul, este procesul prin care-l menții în viață.
 pentru că tehnicile pot fi elaborate în așa fel încât el se
 poate suferi mai mult,
 chiar dacă rămâne în viață, datorită tehnicilor aplicate.
 Nu înțeleg, sincer.
 Deci, pe o operație pe cord, în condițiile actuale, medic
ina a evoluat foarte mult,
 încât nu mai este nevoie să tai sternul, dacă vrei să-ți
 explic procesul medical.
 Se poate pune un stent doar mergând pe o arteră radială.
 Simplu. Și procesul de vindecare este mult mai scurt.
 Este alegerea noastră ca echipă, ca acel pacient, să aibă
 un proces de vindecare mai scurt.
 Așa. Și?
 Păi tot tehnica NLP-a este aici.
 Exact.
 Am înțeles. Am înțeles.
 A, ok, acum am prins. Ok.
 Da, acum a făcut prietenul meu de la cruși care m-a operat.
 tot cursandele pe toți fost cursandele meu, acum suntem pl
inți foarte buni.
 După ce m-am dus la el, v-am spus, cred că știți povestea,
 m-am dus la el, mi-a zis, long story short,
 mi-a zis, știu ce ai, știu ce n-o să mai ai.
 Și eu zic, adică, apendicită.
 O ai, n-o să mai ai. În când? Într-o oră.
 Shut down, m-a ametit, zam-bam, m-a executat. Într-o oră
 eram plecat.
 Dupa ce m-am trezit, la vreo cateva zile,
 o saptamana, jumate, doua dupa ce m-am recuperat, au venit
 pe la mine, el si iubita lui.
 Stai, o poveste, nu stiu ce zice, a, stai ca am uitat sa ti
 arat.
 Si scoata telefonul si mi-a datu' niste poze cu ficatul meu
.
 Si eram ba, cat de demen sa fie.
 Si face nu nu huria ca tu nu vezi ce vad eu, arata foarte b
ine.
 Ar trebui sa fii mandru, face.
 Și unul în secundul an am fost, a, ok, pune whisky.
 Îmi permit atunci.
 Deși nu permiteam că eram după operață, știi?
 Dar a fost amuzant.
 Zic, mă, tu ce-ai făcut? Ai explorat pe acolo?
 Te-ai plictisit?
 Că era la parascopic.
 Te rog.
 O întrebare la băiatul acolo, că-l văd rar când ridică mâna
 și nu pot să ratez.
 Numele, te rog și go.
 Ceau, Valentin.
 Aș vrea să dau un răspuns colegii noastre care a pus o înt
rebare.
 cu un șef care vrea doar rezultatul fără...
 Exact.
 Ok.
 În cazul acela, ești o resursă în atingerea obiectivelor
 altuia.
 Bravo.
 Deci nu e obiectivul tău.
 Bravo.
 Și nu e ceva neregulă dacă accepte asta temporal.
 Da, are dreptate, Valentin.
 Acceptă că în momentul lor tu ești o resursă pentru a dep
ina obiectivul altuia.
 Și nu e cevarul, vreau să fie foarte clar.
 Nu este cevarul dacă este în raport cu convingile și cu val
oriile tale.
 Unul este perfect neregulă să servești obiectivelor altora
 care atentie s-ar putea sa serveasca o becdifului tauo-cim.
 Are sens?
 Dar asta tine 100% de semnificatia si de ochelare pe care
 tu iti pui.
 Nu e ceva rau, dar accepta, da, atunci a contextualii e pos
ibil sa fii nevoie sa fac asta.
 Bogdan!
 Nu, fratiul meu, se pare ca tremuri sau ce?
 Perfect.
 Cum il identifici?
 Atenție, ocimul nu e obligatoriu, este ceva ce screște cal
itatea vieții, adică calitatea vieții, calitatea obiectivil
or, somnul, ce vrei tu?
 Ocimul e prietenat ta.
 Cum?
 E prietenatul ocimului.
 Da, ocimul e prietenat ta, da, ok.
 Cum aș face eu, în locul tău, este să mă întreb și aici, at
entineți-vă bine, luați-o cu sare, da?
 Deci nu intrați în... că nu pot să mui la toți dacă luați
 un atac de panică, n-am cum.
 Imaginați-vă că este ziua mormântării voastre și se vorbeș
te despre tine la trecut că numai tu puteai să faci X într-
un anume fel ca să lași ceva atât de frumos în urmă.
 și pune insert în același normă. Are sens?
 Și nu glumez, sunt procese cei care ați fost la elite știți
.
 Mucles.
 Cei care ați fost la elite știți, sunt procese, și ăla a f
ost light, care l-am făcut voi.
 Ok? Dar sunt procese care includ perspectiva reala, ghidata
 de trainer, de a te duce in momentul imediat dupa moarte.
 Si sa-ti investighezi niste convingeri, niste comportamente
, niste... Ok? Te ajuta Bogdan?
 De nevastă!
 generația asta.
 Nu, nu a fost anunțat.
 Nu, nu a fost.
 Puteți să vă înscrieți, dar nu vă recomand să vă defocusați
 de pe ce avem noi de făcut aici.
 Este o recomandare.
 Nu te auzi, Simona?
 Nu, sunteți pe listă.
 Adică sunteți potențial pe list.
 Veți avea în mod evident acest anunț.
 Pe listă sunt deja colegi de-ai voștri dintr-o
 generație anterioare care au fost înainte de pandemie,
 care n-au mai apucat să facă master-ul pentru că
 pandemie. Este generația lui Roxana.
 Nu, nu va fi cu trestelea mea în sală.
 Vestea bună, sper că majoritatea, este că îl vom face
 cel mai probabil module mai puține, adică nu în șapte,
 ci în cinci, nu suntem siguri,
 și îl vom face împreună cu Marius.
 Adică vom fi doi, ori eu, ori el, ori amândoi,
 pe rând la diverse module, pentru că sunt în primul rând,
 v-am spus disclujuri, foarte multe lucruri am învățat de la
 Marius,
 în tot ceea ce fac.
 Și fără niciun fel de discuție, sunt multe module și inform
ații și exerciții pe care Mars le ghidează și le extăpunește
 mai bine ca mine, pentru că avem talente diferite, de aia
 suntem și buni în echipă.
 Și eu simt că v-aș face un defavor dacă aș veni doar eu la
 Master fără să aduc pe cineva care știu că poată să vă gh
ideze mai bine contextual. Are sens?
 Și fac acest... și am insistat la el, că are și el program
ul la fel de cărcat ca și mine.
 Și doar recent am putut să punem în calendar, începând cu l
una din nou, noiembrie 2023, va fi doar în București, așa
 cum anul viitor sunt șanse foarte mari să fie doar în Cluj.
 Adică... pentru că nu avem cum să facem și-și de data asta,
 nu?
 Și doar în weekend, da. La ceva la care ne gândim, dar vă z
ic doar ca să aveți un heads-up, pentru că vrem să facem mai
 puține module și mai intense,
 Adică nu 7 de 2 zile, vreau să facem 5 de 3.
 Asta înseamnă cu vineri toată ziua inclusă, doar cu distanț
ă mai mare între ele.
 Adică o lună și jumate aproape între ele, ca să puteți să l
uați o zi liberă o dată la o lună jumate, că știu că
 profesional e dificil.
 Are sens? Nu am hotorât, asta în asta ne gândim.
 Bun.
 Cum?
 Apropo, am primit Laura, am întrebat...
 Laura are un băiat fantastic pe care îl cheamă Horia.
 Aseară când vorbea Laura și-i spunea de acum încolo,
 nu o să mă mai dervesc când o trimit pe Horia la duș.
 Nu vorbea despre mine.
 Că tu ți-ai dat seama, câțiva nu.
 Și-a întrebat-o pe Laura cum e să fii soție de trainer.
 Și oricât de mult aș iubi-o,
 Și mi-l dragă. Are și nele pe la mașină, adică e greu să...
 Excelent. Bun.
 Mai este o condiție și închei.
 Etapa de obiective.
 Mai este o condiție care din punctul meu de vedere
 este cea mai importantă din toată secvența de formulare a
 unui obiective.
 E cea mai importantă pentru că majoritatea dintre noi o om
item, o amânăm sau nu o facem niciodată.
 Fără de care, oricât de bine ai formula, oricât de conectat
 ai fi cu obiectivul tău,
 oricât de mult îți ai dorit și ai ști că îți servește, oric
ât de mare și de justi ar fi o cimul tău, nici unul vreodată
 nu se va realiză.
 Iar acest ultim criteriu se numeste primul pas.
 Sunt buni la anticipatia si creare de... da?
 Nu place.
 Dar atentie, e la modul serios vorbesc.
 Primul pas este ceea ce majoritatea dintre noi amana sa fac
a,
 din orice si varii motive,
 si acest prim pas este cel care iti garanteaza
 Dacă nu-l faci, că obiectivul tău nu se va împlini niciodat
ă.
 Bă, are sens?
 Prin urmare, acest primpas e nevoie să fie extrem, extrem
 de asumat, cu data certă, nenegociabil.
 În momentul în care ai ajuns la acest criteriu, ai formulat
 obiectivul,
 ți-ai desenat strategia,
 ți-ai evaluat resursele, potențiale pe care nu le am și tre
buie să le am și de unde le am,
 cele pe care le am și cum le valorific.
 ți-ai desenat obiectivul în așa fel încât să fie și motiv
ant,
 chung up, chung down.
 L-ai conectat cu identitatea, cu valoriile și cu convingile
 tale.
 L-ai făcut să fie unic în raport cu cine ești tu și vrei să
 devii.
 L-ai făcut cumva într-un fel anume să servească și altora,
 nu doar ție, ecologia, da?
 E extrem de important ca primul pas să vină extrem de rapid
.
 După ce ai făcut acest desen, acest desen al obiectivului t
ău, această strategie,
 primul pas e nevoie să urmeze rapid.
 Atenție, oricât de mic ar fi.
 și vin și vă provoc.
 Luați o decizie în raport cu unul sau două, maxim, dar cel
 puțin unul, maxim două,
 din obiectivele voastre la care ați lucrat astăzi
 și faceți un prim pas oricât de mic în direcția de îndepl
ine obiectivului vostru
 azi,
 cel târziu mâine.
 Dați un telefon, dați un email, faceți un research,
 promitește ceva cuiva, faceți o postare, nu mă interesează
 cât de mic
 pasul și în ce context al obiectivului vostru,
 faceți un mic prim pas, indiferent cât de mic,
 pe calea către obiectivul vostru, ca să ancorați
 procesul de start.
 Statistic, și o să vă confirmești și zărnesc cu asta,
 cu cât mai motivat sunt
 să fac un prim pas, să încep,
 sau să mă gândesc la obiectivul meu și să încep să-l ating,
 cu cât mai mult amând,
 sperând că o să-mi vin o idee mai bună, o să fiu mai pregă
tit, o să aștep să mai aflu ceva,
 motivația și entuziasmul meu scadă, iar
 șansele să fac acel prim pas
 scad la fel
 după primele 24 de ore.
 Cele mai mari șanse să acționezi să faci un pas pe calea că
tre obiectivul tău este imediat după ce ai lucrat la el,
 Adică începând de azi până mâine este time-premiu vostru.
 Ți-ai pus un obiectiv să scrii o carte?
 Scrii 5 rânduri azi.
 Scrii 5 rânduri mâine și continuă cu pași mici, mai târziu.
 Ți-ai pus un obiectiv să vorbești cu cineva, dă-i un mesaj
 azi, fără să-i spui nimic, doar conectează-te cu el.
 Între faptul că e mail-ul la 3 ore de focus și nu asta până
 mâinea?
 Mail-ul din care și-a dat demisia, zice Adriana.
 Bravo! Regresc ceva?
 Dragilor, avem tendința, mintea noastră ne păcălește și m
intea noastră ne minte,
 concentrându-se pe pasul 747, că ce o să fac dacă se întâm
plă asta?
 Cum o să rezolv eu dacă se apare asta? Când apare? La pasul
 17.
 Exact. Vine autosabotajul, nevoia de siguranta, si ne sab
oteaza.
 Nu o credeti. In momentul in care aveti o directie in care
 vreti sa mergesi si sunteti siguri ca sufletul vostru vrea
 in directia aia
 si stiti ca va scresc indiferent ce se va intampla, faceti
 un primul pas, oricare ar fi el.
 Si atentia, este extrem de important sa il faci oricand de
 mic ar fi.
 Atenție aici corolarul. Nu faceți pași mari din prima.
 Și data viitoare, dacă avem timp și o să vreți, o să vorbim
 despre miciunea,
 zone de confort.
 Iluzia zone de confort.
 Așa cum o prindți de zvătoare personală, nu o credeți.
 Faceți pași mici, începând din primul moment în care te-ai
 hotorat că
 da, mă vreau cu adevărat să fac asta și simți prin toate
 celule tale că eu chiar vreau să fac asta.
 nu am înapănă până mâine că o să ai o idee mai bună. Nu. O
 să scadă entuziasmul, o să scadă emoția, o să scadă...
 O să dispară starea în care tu crezi, o să scadă sau o să
 dispară certitudinea că tu poți să faci asta
 și mâine sau păi mine o să spui, aaaa, s-a dus.
 Deci nu-i pentru mine. Și eu îl amând și mai aștepți și te
 mai gândesc și îl mai rumegi până când ajunge la concluzia
 că nu-i de tine, că dacă era, probabil îl obțineai până
 acum.
 Vă regăseți? E o minciună.
 Secretul performanței, de orice fel, este concentrarea
 constantă pe primul pas.
 Nu pe cel de-al 8-lea zi, cel de-al 15-lea. Primul pas.
 Rapid, Gabriel, azi zic.
 E târziu, de aia zic. Rapid, te rog.
 Apropo de prima decizie, primul pas, prima secunda și aprop
o de lacrimile pe care le avem când clienții noștri ne împă
rtășesc ceva,
 am primit recent un feedback de la o clientă care mi-a zis
 vindecarea mea s-a produs într-o secundă și am zis cum că
 noi am lucrat vreo 3 luni până te-ai vindecat.
 Nu, în secunda în care am luat decizia să lucrez cu tine.
 Bravo, așa este.
 Practic atunci se produce tot rezultat în secunda în care e
 decizia.
 La sută și astăzi fără asta am vorbit și noi la modul 2 și
 ieri, dacă țineți minte.
 Deciziile noastre ne crează pe noi.
 Și amânarea decizilor ne crează pe noi.
 Aici e un sing bulgur mai am să vă spun legat de objective
 și promic că vă las.
 Ce urmează după primul pas?
 Al doile, al treilea pas, nu?
 Fals.
 După primul pas întotdeauna urmează un alt prim pas, după
 alt prim pas urmează întotdeauna un alt prim pas.
 De ce? După fiecare pas pe care-l faci, tu primești
 feedback, ai experiență, tragi concluzii, observi.
 Perspective diferite, asta înseamnă că tu devii alt om.
 Bravo! Îți îmbogățești harta, modifici harta, transformi la
 tine sau îți depășești o limită, o convingere sau, în frunț
ă, o frică.
 Și după fiecare prim pas, tu ești alt om, literalmente,
 care va la un al prim pas, care va deveni un alt om, care
 va la un al prim pas.
 E atât de ușor. Întotdeauna e doar primul pas.
 A te minți că trebuie să ai strategia pentru pasul 747,
 este un autosabotaj cu costuri enorme.
 Nu vă credeți mintea.
 Contează strategia.
 Contează să-ți desenezi riscurile posibile ale obiectivelor
 tale
 și strategia alternative de atenuare a celor riscur sau de
 răspuns în caz în care riscul se confirmă.
 Asta se numește strategie și risk management.
 Face parte din proces.
 Dar niciodată tu nu ești o altă persoană, tu de-auna ești o
 altă persoană cu fiecare pas pe care l-ai.
 pentru că întotdeauna tu primești un feedback la o experien
ță învingi o limită.
 Nu te mai concentra pe al 17 pas, concentrează-te pe care
 este primul pas
 și care este probabil strategia pe care îi recomanda să o
 urmez.
 Și ține minte că tu te transform cu fiecare pas.
 Ai încredere în cine e nevoie să devii
 și în cine vei deveni cu pasul pe care tu îl faci azi,
 chiar dacă tu, cel de azi, nu vei mai fi mâini același.
 Ai încredere în ala la care vei deveni sau în aia.
 Are sens?
 Bun, acestea fiind zise, mai aveam in gand un exercitiu, do
ar ca dureaza cel putin 45 de minute, mi se pare, posibil.
 Da, e complex si vreau sa-l facem fara sa ne grabim data vi
itoare.
 Dar hai sa ne jucam un pic, hai sa facem ceva ce n-am facut
. Vreau sa ghidez eu un exercitiu.
 Ce am nevoie este să vă redicați în picioare,
 și o să vedem cum ne descurcăm cu logistică asta,
 lăsați deoparte ce aveți,
 și uitați-vă în jurul vostru,
 astfel încât găsiți-vă, reformulez, găsiți-vă o poziție
 în raport cu ceilalți colegi,
 astfel încât să aveți în jurul, în fața voastră,
 un spațiu de jumătate de metru să poți să face un pas așa.
 Uitați-vă la mine, să poți să face un pas așa.
 Poți să fii în spate de altu-i coleg, poți să ai alt coleg
 în spate irrelevant,
 toți veți face acest pas în același timp,
 dar aveți libertatea un minut să vă găsiți o poziție, un
 loc undeva,
 unde să poți să faci un pas în față de 30 cm,
 fără să calci pe alt coleg sau fără să fii în esiguranță.
 Găseștești tu oriunde această zonă, te aștept,
 nu trebuie să fii în rând cu nimeni, nu are nicio problemă
 dacă ești lângă cineva,
 poți să fii lângă colegul tău în sensul să fie altul în faț
a ta
 și veți face amândoi același pas în același timp, deci nu v
ă veți călca, ok?
 Vă las încă un minut, puteți să vă...
 Important să fiți atenți, pentru că veți face acest pas cu
 ochi în chişi.
 Vă zic dinainte.
 Ok? Vă mai las un pic.
 Puteți să rămâneți între scaune, bravo, ați intuit foarte b
ine.
 Nu are nicio legătură, nu contează. Poziția nu contează.
 Cât ai suficient de mult spate în spatele tău și în fața ta
 de jumate de metru,
 e perfect în regulă. Este un excepție extrem de rapid.
 Pe mine mă motivează foarte mult și are ca tema acest exer
cițiu schimbarea de comportament.
 Se numește New Behavior Generator. Are ca scop schimbarea
 de comportament și conectarea, dacă vrei, la un eu mai efic
ient,
 mai performant, poate diferit, pe care acum, poate din
 punctul realului emoțional, nu stiu că nu mă cred că pot să
 fiu.
 Și acum, în poziția în care stăți oriunde vați găsa acest
 loc, închideți ușor de tot ochii, foarte bine, îți dai voie
 ușor să te relaxezi,
 să simți cum corpul tău să te stresează după câteva zeci de
 minute sau poate mai mult, de stat pe scaun,
 Dă-i voie, poate, să se întindă, dacă simte foarte bine.
 E excelent.
 Și acum, te rog, ca tu acolo în lumea ta interioră,
 să te gândești la un comportament, poate o abilitate,
 pe care ai vrea să o ai, și poate încă nu o ai.
 un comportament, o abilitate, ceva ce stii ca ti-ar placea
 sa poti sa faci sau sa fii.
 Si identificati acest comportament, aceasta abilitate pe
 care tu incar crezi ca nu le ai.
 Foarte bine. Si intreaba-te acum, cine din jurul meu, din
 viata mea, din experienta mea
 manifestă acest comportament sau această abilitate mai bine
 ca oricine.
 Nu contează cine este această persoană,
 nu contează că o cunoști, că o placi, că o admiri sau nu.
 Părăseșteți harta mentală vreodată de ceva, în momente fără
 să judeci.
 Și dacă această persoană care manifestă acest comportament,
 această abilitate
 mai bine ca oricine,
 Este o persoană pe care poate nu-o place mult natural, e
 perfect în regulă.
 Pentru că deocamdată e despre a te conecta cu acel comport
ament și cu acea abilitate, nu cu acea persoană.
 Foarte bine. Și când ai identificat acea persoană, care po
ate să fie prieten, mentor, coleg,
 ghid, persoană publică sau nu, pe care o cunoști sau nu, n-
are nicio relevanță,
 Vezi voie si observa-l in mintea ta cum manifest acel
 comportament.
 E efectiv, uitate la el in timp ce se comporta in asa fel
 in care ai vrea si tu sa poti, sa te comporti, sa fii, sa
 faci.
 Privește-l pur și simplu. Privește-l adu-l în fața ta.
 Și privește-l cu ochii minți în fața ta, manifestând acel
 comportament pentru care, indiferent că el știe sau nu, îl
 admiri.
 Ai vrea să poți să faci, să fii...
 Poate să fie inclusiv o stare pe care el o manifestă mai
 des decât tine.
 sa fie o atitudine, o carizma, o stare de prezenta.
 Si privesti-l in fata ta, cum manifest acel comportament
 si dati voie sa simti, pentru cateva momenti, o stare uso
ara de admiratie.
 Indiferent ca il placi pe el sau nu, pe ea sau nu,
 Dă-ți voie și spuneți în mintea ta, bravolui, bravoiei.
 Bravolui, bravoiei.
 Și adu acea persoană acum în fața ta la propriu,
 crează-i identitatea și dă-i voie să se așeze în fața ta cu
 spatele la tine,
 la distanta de 20 cm, atat de aproape,
 incat daca intindi mana, la ea tinge.
 Las-o sa se aseze cu spatele la tine privind in fata.
 Foarte bine. In timp, poate, ce efectiv se comporta, afise
aza sau traieste
 ceea ce tu admiri la el. Foarte bine.
 pentru că în câteva momente te voi invita, ghidat de mine
 și de vocea mea ca și până acum,
 la numărătoarea mea și numai de vreme să îți dai voie
 pentru câteva secunde să faci o încurțiune pe harta lui,
 în lumea lui, în comportamentul lui sau ei și să devii el
 sau ea păstrându-ți ție identitatea și preluând doar acel
 comportament pe care îl admiri.
 În 3, 2, 1, să un pas în față acum și intră în lumea lui, l
ăsându-l pe el să plece în timp ce își lasă în urmă comport
amentul, abilitatea, starea,
 Iar tu devii cea mai buna varianta a lui, facand acel
 comportament, pastrandu-ti identitatea ta.
 Devii pentru cateva momente el sau ea.
 Si dati voie sa simti de aici, din aceasta pozitie, acea at
itudine, acea incredere inabilitatea ta, in comportamentul
 tau.
 observă cum se simte, când știi că deja o ai.
 Și dă-i voie să se simtă plenar,
 privește prin ochii lui sau ei,
 cum se vede lumea,
 când ești deja acolo,
 când ai deja acea resursă,
 acea abilitate,
 acea încredere,
 poate acea perspectiva vieții.
 Și dă-i voie să crească și mai mult ca intensitatea această
 senzație de
 Sunt deja foarte bine, am deja, pot deja, și ce bine se sim
te foarte bine.
 Și memorează, acum știi că se numește, ancorează această
 senzație de pot deja, am deja, sunt deja.
 Și poți să adaugi poate chiar un pic de admirație pentru t
ine însuți, pentru tine însăți, că poți deja, că ești deja,
 că ai deja.
 Deja, tot ceea ce credeai, observi ca e doar la un pas dist
anta.
 Foarte bine.
 Si ancorand aceasta senzatie, memorand pentru viitor, deven
ind pentru viitor,
 oricând vei vrea din nou, modelând, dacă vrei, oameni care
 au, pot, sunt deja ca și tine.
 Adu-ți aminte că și tu, dragul meu, drag la mea,
 Ești admirat, modelat și apreciat, apreciată de alții care
 nu sunt încă, nu pot, nu au ceea ce tu ești deja, poți deja
, ai deja.
 și memorând această stare,
 luând cu tine această senzație,
 faci un pas în spate
 și revii în poziția ta,
 primind și luând cu tine
 acea senzație.
 Redevi complet
 proprietatea identitate,
 proprietatea personalitatea.
 Doar îmbogățește-o cu acea senzație.
 Desund deja.
 Pot deja, am deja.
 E excelent.
 Și încet și blând, deschizi ușorul de tot ochii,
 are vii momentul prezent, aici și acum.
 Și îți dai ție și colegiul tău în urmări de aplauze.
 La fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la
 fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel
, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la
 fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel
, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la
 fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel
, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la
 fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel
, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la
 fel, la fel, la fel, la fel, la fel, la fel,
 Să-l duc la mic?
 Eu am un mic direct.
 Perfect.
 La final am avut cația de...
 Ok. Și am încăput eu, în Gabriela?
 Că, știi?
 Am încăput că...
 ...deci am încăput că...
 ...da, e un talent și la ea și la mine.
 ...de-aia și pe el.
 Dar...
 ...mi-a plăcut să amătii toate cea mică,
 că e un metru pe care îmi evolueze ei.
 Cum ați simțit să poți deja ceea ce admiri la altcineva?
 Dacă eu mai întâi de-așa suntem, nu vreau fi și că ați fă
cut,
 ci așa că eu, în timp de noi, am făcut o anume de-așa de
 reprezinta.
 M-excelen.
 Că nu vreau să fiu cu tine.
 Mulțumesc frumos, sărbună.
 Cum a fost să simți că ești și ai și poți, deja,
 ceea ce admirai sau credai că poate de altcineva?
 Că nu vreau să fiu cu tine.
 Nu, vorbeam cu sala, nu cu...
 Nu, vorbeam cu...
 Gumesc, o văd, s-a activat.
 Mulțumesc, Magda, mulțumesc!
 Sărămână!
 Mulțumesc sărămână și faci o treabă excelentă!
 Aghi, te rog, mâna sus, cum?
 Care? Ai, nu trebuie să mi-l spui. A apărut un obiectiv.
 Excelent, mulțumesc! Finica?
 Bravo! Newsflash! Subconștientul tău nu face diferență înt
re imaginație și realitate.
 Ori de câte ori tu crezi sau îți imaginezi sau îți dai se
ama că nu ai un comportament sau o abilitate încă exersată,
 adul în fața ta pe cel care o are la nivel de excelență sau
 de eficiență, dacă vrei, și devină el pentru câteva omente.
 Subconștientul nu știe că joci un rol și va declanșa de blo
ca resursele necesare ca tu să întrenezi acea abilitate într
-un timp mai scurt decât dacă ai urmat procesul clasic.
 Nu. Mă întreabă Livia dacă poat să fac asta în fiecare dim
ineață. Voi ce ziceți? Evident.
 Evident.
 Pe mine?
 Când am căzut din cer?
 Dar nu vezi cât loc e?
 Să-i trimiteți un gând bun și lui.
 Bun.
 Foarte pescur, pesărite cu ce plecați după două zile de
 curs, modul 3.
 Te rog.
 Mai zi o dată în numele?
 Mova.
 Vova. Excelent.
 Bravo.
 Foarte bine. Îți mulțumesc.
 Altcineva. Go.
 Te rog.
 Excelent!
 Să-i cer comisionul Zărnescu, excelent!
 Mulțumesc. Cum?
 L-a făcut recent, acum o săptămână.
 Și-l face doar o dată pe an.
 Acum, săptămână sau două l-a făcut, nu mai știu.
 Nu mai știu.
 Te rog, Gabriel?
 Poți să accesezi emoții și sentimentelor cumva.
 Mulțumesc, Lari.
 Excelent, mulțumesc.
 Alexandru.
 Excelent, bravo.
 Pleci cu...
 Pleci cu aripi.
 Ok.
 Bravo, excelent.
 Muzică, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă,
 bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă,
 bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă,
 bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă,
 bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, bă, b
 De a face un regat cu el.
 Excelent.
 Da, dragă mea.
 Eu servesc, nu vând.
 Bravo.
 Ce te-a făcut să plângi?
 Că am vizitat în tot.
 Că am vizitat în tot.
 Că am vizitat în tot.
 Fără niciun fucking dubiu,
 premisă NLP,
 Vrem toate resursele noi?
 Sau le putem crea?
 Acestea fiind zise, vă readuc aminte
 Modul următor ne vedem de vineri seara
 Cel mai probabil de la ora 18
 Pentru că Daniel vrea să vădea
 niște chestii, să se putea să întindă
 Și a spus, ba, hai nu la 7 că e bostitor
 Hai la 6
 Nu, serios vorbesc
 La ora 18, voi confirmat prin email asta
 Dar am vrut să aveți un heads-up
 Deci, vineria viitoare ne vedem la 18, tot în aceea sală
 Sucuze, da, modului următor, la mine e vinerea viitoare.
 Vinerea modului următor, ne vedem de la ora 18, modul urmă
tor, sâmbătă, ne vedem de la 10, terminăm probabil un pic
 mai trăziu, 6, jumate, 7, 7, jumate, în funcție de când ne
 întindem ca să recuperăm din ziua următoare.
 Da, Alexandru?
 M-aș vrea o dată de ora 9, te-ai spus?
 Nu, tăi să termin ce am dezis.
 Iar dominica vom incepe la ora 9, cel mai probabil nu vom
 avea pauza de masa ca sa plecati mai repede acasa, ok?
 Pentru ca o mare parte din voi pleca in Grecia in seara aia
 si ne ajuta pe noi flexibilitatea voastra sa nu stam ore o
 jumate la masa,
 sa venim cu o ora mai devreme practic sa lucparam pauza de
 masa si dominica de la modulul 4 vom pleca la ora 3, maxim
 4, imi propun sa plecam.
 Cu cine merg în Grecia? Mâna sus.
 Frații mei, vă pup.
 Bun. Acestea fiind zis...
 Vă spun toate detalea astea și pe email.
 Am vrut doar să le reamintesc încă o dată.
 Acestea fiind zise vă îmbrățieșteți.
 Vă amătorem în urmă 4. Pa!
