 Muzica
 Vă rog o secundă Ramona.
 Când începem experiența, cursul, predare, exercițiu
 și un coleg ridică mâna și are microfonul, vă rog, așa cum
 vă rog și pentru mine și pentru voi,
 respectați harta și momentul în care el vrea să împărtășe
ască să-mi trebuie ceva,
 pentru că e la fel de valabil pentru fiecare dintre voi.
 Mulțumesc frumos.
 Vreau să mă ajuti puțin cu ceva.
 Te sprijin, nu te ajut.
 Deci, de ce vrei să vă ajut?
 Vrem să vă ajut puțin cu ceva.
 Te sprijin, nu te ajut.
 Să-mi aduceți în aminte de ce am spus asta.
 Deci eu vreau să o sprijin, nu vreau să o ajut.
 Ai zis la care rău nu poți să renunți din viața ta, ca să î
ți fie dor de el.
 Eu am o provocare, ca să zic așa, și când ajung la momentul
 să o rezolv,
 intră o frică ca și de moarte.
 Cum pot să trec peste?
 Toate fricile noastre sunt ca și de moarte, doar nuanțe și
 intensitate diferite.
 În realitate, la noi toți avem o singură frică, Ramona.
 Este foarte mare, ca intensitatea.
 Adică ajung...
 Poate apare în anumite momenti, când sunt la muncă și nu
 pot să lucrez pe ea,
 dar când ajung acasă și încerc să o duc la...
 Poți supui în cuvinte? Frica de ceva?
 Da. De exemplu, nu reușesc să slăbesc.
 Am încercat în toate modurile.
 Știu că este din copilărie, că pleacă, am înțeles.
 Dar câteodată mi-e atât de frică să dau jos kilogramile, z
ic că mor.
 Deci am senzatia că mor.
 Vrei să vorbim despre asta?
 Care e dezavantajul dacă slăbești pentru tine?
 Are sens întrebarea?
 Da. Văd avantajele.
 Mai greu să văd dezavantajele.
 Mi-e zin dezavantajele.
 Probabil m-aș simți bine.
 Dezavantaj, ca te-ai simtit bine?
 Probabil nu mai port vina asta dupa mine.
 Si asta e un dezavantaj?
 Nu.
 Esti zasi ce-mi zice?
 Ramo, dezavantaj.
 Ce se intampla mai putin bine, daca tu incepi sa arati mai
 bine?
 Pai nu se intampla nimic.
 Adica sunt toate avantajele, veta.
 Dacă ar fi să presupui...
 Dacă ai voie să fiu mai direct...
 Da, da.
 Când nu avem timp și vreau să te ajut.
 Care ar fi principalul dezavantajul la faptul că tu ai
 devenit mai atragătoare?
 Că m-aș simți văzută.
 Și atunci când te simți văzută, tu simți...
 Pe de-o parte mă simt bine.
 Pe de altă parte?
 Pe de altă parte, mi este frică să fiu văzută.
 Care-i s-a zis să fie mică mereu?
 Deci practic, dacă tu slăbești și bruschi ești văzută, e în
 contradicție cu o altă intenție de a ta sau nepărțele tale,
 care-i s-a zis să fie mică mereu?
 Și care ar fi beneficiu dacă tu rămâi mică mereu?
 Nu vreau să rămân mică.
 Nu, dar care ar fi beneficiu dacă rămână mică mereu?
 Care ar fi beneficiu daca tu ramai mic ca mereu?
 Nu vreau sa ramai mic.
 Nu, dar care ar fi beneficiu? Evident ca nu.
 Pai nu ma ar vedea lumea, nu ma ar vedea aciuii din jur, ma
 ar lasa in pace.
 Pentru ca daca te ar vedea?
 Probabil nu mi-ar fi frica sa fiu si iubita.
 Si ne pierzand in greutate, tu nu esti iubita?
 Ba da.
 Nu înțeleg totuși...
 În regulă.
 Frica care se duce, e ca și cum aș muri acum, ca și cum...
 Poți să zic ceva de pe harta mea?
 Da.
 Ca om suplu ce sunt și eu?
 Da.
 Pentru că mă regăsesc un pic în povestă ta.
 E posibil ca
 dacă
 alegi să câștigi în sănătate și să
 renunți un pic la greutate, să fii mai
 vulnerabilă pentru că te subțiezi și din punct de vedere
 fizic
 să fii în pericol din perspectiva unei părți din interiorul
 tău
 să fii ușor de mutat la o parte la alta, să fii ușor de dat
 la o parte
 Dar are un sens pentru tine.
 Are un sens, dar are un sens pentru mine din trecut.
 Nu.
 Când era ceva la beli.
 Da.
 Era mai mică.
 Era mai mică și...
 Nu înțeleg în ce sens.
 Poți să repeti, drog?
 E posibil ca o parte din tine să simtă frică
 că tu renunți la o greutate, la propriu.
 Și, prin urmare, ești mai vulnerabilă fizic
 de a ții să încalca spațiu, poftim.
 Pentru că fiind mai grea...
 Am înțeles întrebarea cu mai mari sens.
 Ești greu de a da la o parte, greu de împins, greu de cucer
it, în orice sens fizic, că opui mai multă rezistență.
 E posibil asta?
 Da.
 Ok.
 Și oare cine sau ce ar putea să fie în pericol atât de mare
 încât să fie nevoie să te protejezi prin greutate fizică?
 Am înțeles.
 Trebuie să mai lucrezi pe posta relației, cumplu.
 Ai avut un trecut agresiv în relația anterioră?
 Da.
 Ok. Te simți în siguranță deși relația s-a încheiat?
 Sau încă te simți în siguranță chiar dacă...
 Am încore cu el și...
 Încă ai încore cu el? Ok.
 Când ies la suprafață, da.
 Îhîm.
 E sigur că asta.
 Deci, posibil ca...
 Și scuză-mi ca, Cofonia, corpul tău
 să continuă tu.
 Să mă protejezi. De?
 De a nu muri.
 Mhm. Ai fost în pericol de moarte?
 Real sau perceput de tine?
 Real sau perceput? E același lucru, să știi?
 Percepția de... Sunt în pericol e la fel de mare.
 A fost o situație destul de delicată.
 Ok. Și atunci întrebarea este
 la care-i rău să renunți?
 Adică eu, dacă aș renunța la el...
 La el?
 La răul respectiv.
 Care-i răul respectiv?
 E regula.
 Încep să amestici ideile
 E perfect în regulă.
 Care rău?
 Răul de...
 De a fi agresată verbal și fizic, nu mă cred că...
 Poți să facă un switch de alternativă?
 Adică e doar ca alternativă.
 Din tot ce știu despre sport
 și în ciuta faptului că sunt
 mai mult decât tonic,
 am învățat,
 și este și cazul meu personal,
 că ești mult mai puternic fizic
 atunci când ești sănătos
 și suplu,
 și ești mult mai periculos
 când ești mai aproape de potențialul corpului tău,
 decât când ești doar mare.
 Un tigru, suplu,
 e mai periculos decât un urs polar?
 Întrebarii care mi-au venit în minte?
 Te rog.
 Eu, când eram
 mai mică, până la liceu
 am făcut judo.
 După aia am înrengeput să facă judo.
 Iar conflictul care a dus...
 E ok dacă stau aici, nu faci trikuri salți.
 Nu.
 Ceea ce a dus la conflictul respectiv a fost faptul ca m-am
 reapucat de judo.
 Asta mi-a venit acum, ma gandesc.
 Deci, conflictul respectiv a reaparut pentru ca tu, practic
, ai reinceput procesul de antrenament a ceva ce-ti place
 foarte mult,
 unde intuiesc ca erai bunicica?
 Da.
 Ok. Deci, practic, în momentul ăla, a fost prioritar să ren
unți la ceva ce te putea să te facă potențial defensivă efic
ient,
 da.
 dar ai ales o altă variantă, mai puțin productivă, de a pă
rea defensivă.
 Are sens?
 Da.
 Mă gândesc dacă nu m-ai intrat organismul în autoapărare,
 zici?
 Ideea este faptul că eu am renceput să fac sport și s-a înt
âmplat ceea ce s-a întâmplat.
 A fost un mesaj că nu cumva să faci sport.
 Acum încerc să fac.
 Încerc.
 Probe.
 Corect.
 Am fost la sală, m-am înscris la cursuri, diete.
 Păi, cu aceeași atitudine cu care ai vrut atunci?
 Nu.
 Ah, ok. Ce-i diferit?
 Mi-a fost făcut că...
 Când?
 Când am început să fac sport.
 Când?
 Deci, când a apărut conflictul, înainte să apară conflictul
, cu ce atitudini te-ai dus tu să tăreapuși de judu?
 Acum îmi bucă foarte mult entuziasm.
 Pentru că ce era benefic pentru tine la asta?
 Era iubirea mea din tinerență.
 Te simți că s-a schimbat starea și nouă în verbalul?
 Da.
 Bun, și cu ce atitudini te-ai dus acum, recent?
 Cu încerc.
 Deci nu cu entuziași, cu bucurie față de iubirea ta din t
inerență.
 Ți-a auzit cum mi-a zis?
 Da.
 Ok. Ce ar trebui Ramona sa se intample ca tu sa accesesi
 sau sa decizi atitudinea cu care te duci inapoi la miscare,
 ca si cum te intorci la iubirea ta din tinere, doar ca de
 data asta nu mai inimesc peoproase.
 Pai aici nu vad un zid, un blocas, nu reucesc sa inteleg ce
 trebuie sa fac.
 Da, daca e nici ceva ce trebuie sa faci, trebuie doar sa
 decizi.
 Ce a fost diferit atunci când ai decis cu entuziasm
 față de acum când nu e entuziasm?
 Ce a fost diferit? Emocional, verbal, psihologic?
 Înainte să apare o conflică decis, nu?
 Da.
 Îmi doream lucrul acela.
 Îți dorești? Și acum nu îți dorești?
 Ba, da, mai puțin.
 Ok.
 Probabil atunci era ceva pentru mine cum e iză foarte mare,
 pentru mine personal.
 Ok. Și acum te duci pentru cine?
 tot pentru mine.
 Dar?
 Dar.
 Nu stiu de ce, o dau la fund, o las acolo.
 Daca te duce la judo cu atitudini de entuziasc
 care te aduce aproape de iubirea ta din tinerețe
 pentru a o proteja pe Ramona
 din pozitia în care a fost vulnerabila pentru câteva mom
ente
 în fața fostului tău, te duce cu ce atitudini?
 Dacă tu ai putea să fii pentru câteva momente protectorul
 ei,
 cu antrenamentul tău de judo la zi, ai ezitat să te apuci?
 Nu.
 Ești sigură?
 Ai copii?
 Da.
 Și dacă ai adăugat și la entuziasmă cu care te duce să o
 puteșteți pe ramona din trecutul tău,
 perspectiva în care vreodată doamne feri,
 îl mănâncă pe vrunu,
 să se apropie de copilașii tăi.
 Da, da. M-am gândit la asta.
 Cel puțin pentru fetița mea, zic.
 Dacă puneți-ne la mână-apăiană...
 Cât de util ar fi ca mama e să-și aduc aminte cum să face I
ponsul Enaghi?
 Am zis bine că nu mai știu.
 Păi acolo. Tur de braț, nu? Sau cum era?
 De umăr.
 Acum, efectiv, nu mi-a aduc aminte numele, dar sunt acolo.
 Dar cât de util ar fi pentru mama e să știe să apropia așa
 să bage un umăr și să facă hap?
 Chiar l-am propus fetiței mele acum o săptămână, zic ce z
ici. Dacă ne-am înscrieam în două.
 Ia uzi, ia închide-o și-o lor ochii, te rog.
 Închide-o și-o lor de ochii și spunem,
 dacă poți să-ți imaginezi acum sau câteva peste câteva mom
ente,
 un scenariu din viitorul tău apropiat, o săptămână, două,
 poate câteva zile,
 în care fata ta te admiră pe tine,
 venind de la sală, unde te-ai întâlnit cu veche iubirea vie
ții tale.
 Și privește-te prin ochii ei.
 Foarte bine, bravă.
 Ce simte eia fa asta de mama ei care este un exemplu de ent
uziasm, de libertate, de munca,
 si e foarte asumat, constient, indiferent de efectele asup
ra corpului ei, care, da, va deveni mai suplu,
 mai frumos, mai puternic, mai tonic, va fi admirata si va
 inceta sa mai fie mica,
 fiind astfel un exemplu superb de feminitate puternică
 pentru ea, fetița ei.
 Cum se vede din ochii ei Ramona care face asta? Pentru ea î
nsăși, pentru nimeni altcineva?
 Cum se vede?
 Da-i voi un pic.
 E ok?
 Perfect, in regula.
 Vă văd o femeie minunat, puternică, puternică.
 Ce bine, pentru că ești.
 Mă țineți.
 Bravo, Român.
 Mă țineți ca o rică.
 Bravo, bravo, bravo.
 Iați câteva momente, liniștește-te.
 și făți un future pacing din viitor, privindu-te înapoi, d
upă trei luni de judo.
 S-am spus dacă tot mică ești.
 Și tot...
 Neușor de...
 De dat la o parte de cineva care vrea să-ți facă un rău.
 Bine?
 Și stai departe de mine, te rog.
 Te iubesc oricum, știi.
 Și glumesc.
 Cum a fost pentru voi discuția asta?
 Bravo!
 Cine reușește să stea cu mine și nu cu Ramu?
 Perfect!
 Și cum a fost de data asta diferit, fără să măitați în po
veste ei?
 Da, Ștefan.
 Stai că vine microfonul acum de la colegă mea.
 Fescu, atunci, am observat că v-ați orientat spre bine,
 spre un rezultat pozitiv, spre evoluția...
 Ok, dar ce-ai văzut la mine în timp ce vorbeam cu ea?
 Nu mi-amintesc ce teoria propriu-i zisa, ca nu trecinti.
 E regula.
 E regula.
 Ați ascultat-o, ați uitat la...
 Vorbești cu mine cu tine, cu tine, cu vremea voastra sau ca
 nu mi se pare?
 Adica, sau imi spui ca-s gras, ca nu-mi dau seama.
 E problema ta daca e asa.
 Vezi dublu sau ce?
 E problema ta daca e asa.
 Corect.
 Apropo, vrei sa-mi spui si mie ce mi-ai spus mai devreme?
 Vrei sa ne spui si noua ce mi-ai spus mai devreme?
 Mai țin minte ce am vorbit?
 S-ar potrivi excelente in discuția cu Ramo.
 Da. Ce i-am spus de fapt lui Horia, înaintea primului modul
, mă străgăt.
 Mă străgdei semn foarte mult să caut o modalitate să slăbes
c.
 Și de la 108 kg acum sunt la 100.
 Pur și simplu.
 Și fără să fac un sport așa sau...
 Anume? Și doar...
 M-am analizat pe mine, m-am vindecat pe mine si automat a
 disparat orice problema emotionala sa vindecat, automat si
 corpul s-a vindecat singur.
 La ce greutate crezi tu ca a renuntat, Stefan, daca ar fi
 sa presupui?
 La ce greutate de aproximativ 8 kg renuntat, care erau sub
 constantul tau si ai ales-o la jos?
 Convingere, poate? Emotie, poate? Nu stiu.
 Eu sunt de vină, eu am greșit, eu sunt cel care trebuie să
 plătească.
 Ok, și ai renunțat la astea, le-ai pus jos.
 Mi-am zis că nu este așa, pentru că eu am fost copil, copii
i greșesc cu toții.
 Nu, copiii nu greșesc niciodată. Ironic.
 E normal să greșești.
 Niciodată copiii nu greșesc. Copiii sunt iubibili, indifer
ent dacă fac ceea ce noi adulții avem nevoie să facă sau nu.
 Și ține de noi să educăm, să îi sprijinim, indiferent că ei
 uneori pe harta noastră greșesc, pe harta lor nu greșesc
 niciodată, că ei doar să joacă. Are sens?
 Bravo.
 Plauze pentru Ștefan, vă rog.
 Bun, mai era cineva în spate, Elena, care vrea să-mi spun
 acolo ceva. Tu, tu, tu, tu. Acolo.
 Acum, aceea care se uita ciudat de parcă nu cu ea vorbesc.
 Nu, nu, nu, să spun nici, doar că ai întrebat
 dacă am sesiză la tine un gest pe care l-ai făcut.
 Da, ok, și ce ai observat, nu?
 Nii, eu am observat că îți mângheam tu menul.
 Când mângheam, mă văd...
 Nu știu dacă aveam vreo importanță...
 Zero!
 Absolut zero.
 Am încercat și tău eu importanță, dar nu am găsit niciunai.
 E bine să știu că nu m-am măgătit.
 Mersi foarte bine.
 Ba, mă întrebat, asta mă întrebat!
 A, da, da, am observat...
 și am observat, da nu ca jestică,
 ci faptul că te agățai de orice lucru pozitiv,
 ce spunea și Ștefan, pe care el spunea.
 Cine a sezisat, ce zici tu acum,
 cine a sezisat că ascultam pe structură, nu pe conținut.
 Ascultam cum îmi vorbește,
 la timpul care îmi vorbește,
 unde îl schimbă privirea subiectul sau dă să fugă,
 nu ascultam neapărat ce îmi spune,
 evident că ascultam și ce îmi spune.
 să poți să o sprijin, de ascultăm la cum îmi spune și vorbe
ști.
 Are sens?
 Foarte bună sânsă, mersi.
 Și aici e imediat și mergem mai departe, o secundă.
 Vreau să facem un exercițiu.
 Păi o să faceți voi.
 Eu am legat pe harta mea mângâiatul tău de abdomen
 în ideea de a te conecta și de a face raportul mai rapid cu
 ea.
 Mulțumesc că...
 Apreciz!
 Bun!
 Acestea fiind zise, ce vreau să facem acum?
 Este să experimentăm pe rând
 o călătorie scurtă, ghidată de mine,
 după care o să faceți voi o călătorie ghidată de voi
 a poziților cele 15 poziții perceptuale.
 Pentru asta ce am nevoie este să vă asigurați,
 oricât desigurați, fi că telefonele voastre sunt pe silenț
ios,
 Pentru ca stitiți deja, pardon, statistic se întâmplă,
 chiar dacă știi și își convins că telefonul e pesențios,
 sună 1.
 Și n-ați vrea să știți de câte ori, l-am luat, l-am dat pe
 vibrații...
 Și...
 Bun!
 3, 2, 1...
 Chide-ți ușor de tot ochii.
 Îți găsești o poiție confortabilă.
 Și te invit să te gândești,
 înainte de a merge mai departe cu acest exercițiu,
 la o provocare din viața ta
 de nivel 8,
 maxim 9,
 în care să simți un discomfort, să simți că e important, să
 simți că vrei să simți altceva
 în raport cu acea provocare.
 Și nu e nevoie să-mi spui, și nici nu o să te întreb,
 este 100% călătoria ta, conținutul tău, foarte bine.
 Și gânditându-te la această provocare, la această situație,
 te invii să te duci pentru câteva momente fix acolo.
 Du-te în acel context, du-te în acea situație și devino TU!
 Adică asociază-te complet în poziția de eu în care TU vezi
 prin ochii tăi,
 auzi cu rechile tale tot ceea ce-i prezent acolo în acel
 context.
 context.
 Și poate să fie un moment din viața ta prezentă sau un
 moment din trecutul tău,
 nici n-are importanță cât timp tu ești acolo
 la prezent.
 Vezi prin ochii tăi, simți ce simți, auzi prin oricile tale
.
 Observă cum se percepe totul la poziția perceptuală eu.
 Și dezvoie și
 explorează această poziție perceptuală al lui eu.
 Aduți aminte ce crezi
 despre acea situație,
 ce crezi despre alții din acea situație,
 ce simți în acea situație,
 ce e important pentru tine în acea situație.
 Foarte bine.
 Iar acum te voi invita usor si bland sa-ti dai voie, sa sim
ti sau poate se intampla deja,
 ca incet si bland te disocizezi de harta ta mentala, porn
ind cu corpul tau pe care-l lasi in siguranta,
 acolo, în acel context,
 sau aici, pe scaun.
 Și doar simți că plutești
 ca un nor de energie
 translucid, transparent și în perfectă siguranță,
 ghidat de vocea mea, susținut de mine
 în perfectă siguranță.
 Încep să plutești, ușor și blând,
 și te ridici pentru câteva momente
 ca perspectivă nouă, diferită,
 deasupra corpului tău.
 Foarte bine.
 Și de acolo, de deasupra corpului tău,
 privești situația.
 Deocamdată pentru câteva momente,
 te privești pe tine,
 cel de jos, care a rămas în perfectă siguranță la rândul
 lui, la rândul ei,
 și alegi să cobori înapoi, doar că de data asta, disociat
 complet de corpul tău, de harta ta,
 alegi să te asocizezi în a doua poziție perceptuală a lui
 celălalt.
 Și indiferent că un celălalt este acolo în acel context, în
 acea situație,
 sau nu este acolo, coboară în fața corpului tău,
 și privește-te pe tine ca și cum te-ai privi din ochii unui
 celălalt.
 Privește-te cum arăți, cum ești îmbrăcat, culoarea ochilor
 tăi.
 Și din această perspectiva lui celălalt, dacă este un celăl
alt prezent,
 asociaza-te complet in harta lui sau ei
 si intreaba-te ca si cum ti-ai imagina, fara sa fie neap
arat un raspuns corect
 Cum se vede de aici?
 Ce simt de aici?
 Acest celalalt, care am ales sa fiu pentru cateva momente
 Ce convingere am aici?
 Ce important pentru mine să obțin în raport cu cel cea din
 fața mea?
 Fostul eu.
 Poate e important să-ți întreb inclusiv ce simt
 fața de persoana din fața mea, de unde am venit.
 ce simt ca ea, el nu intelege despre mine.
 Si as vrea sa stie.
 Ce as vrea sa-i transmit ca prin magie, ca gand,
 ca valoare sau convingere despre mine si caratoria mea,
 despre mine si miza mea in acest moment.
 Si cu aceasta perspectiva a celui lalt,
 Dă-ți voie acum și te ridici din nou, disociat ca un nor de
 energie, același nor de energie,
 translucid și transparent, lăsând în spate încă o poziție
 perceptuală.
 Te duci undeva în stânga sau în dreapta, nici nu contează.
 Și indiferent că e acolo un cineva care te așteaptă ca pozi
ție a observatorului sau nu,
 te invit să o creezi sau să te asociezi în ea acum.
 Și du-te în poziția de observator la câțiva metri distanță,
 poate, de cei doi care se privesc acum față în față,
 fost a pozitia lui eu, unde ai fost, fost a pozitia lui cel
alt, unde ai fost,
 in acel context, in acea situatie de la care ai plecat
 initial.
 Si pentru cateva momente devina cel mai fin observator pe
 care ai putea sa-l joci vreodata.
 Privește de aici pe cei doi,
 privește contextul în care cei doi se află,
 observă-le argumentele, nevoile, convingerile,
 ca un observator complet detașat, fără vreo miză, fără vreo
 emoție.
 Privește inclusiv și întreabă-te ce le scapă celor doi.
 ce nu vede el, ce nu vede celălalt.
 Și dacă ar fi să le tragă atenția a ambilor,
 sau mâncar fostului Eu,
 ce i-aș spune?
 Că nu vede, nu observă,
 nu acceptă.
 Și dă voie din perspectiva lui observator
 să observ nuanțele de gri,
 Adică acele momente în care ambii poate au dreptate pe h
arta lor,
 chiar dacă nu reușesc încă să o comunice, să o explice,
 să o traducă.
 Foarte bine.
 Și încet și blând, din nou, așa cum ai învățat și ai făcut-
o deja foarte bine, ca și până acum,
 Te invit să te disocizezi și de această perspectivă a
 observatorului,
 ridicând-te ușor și blând deasupra celor trei corpuri,
 care rămân și de data asta în perfectă siguranță.
 Foarte bine. Te ridici ușor și blând deasupra corpului lor
 și-i privești de la înălțime.
 Și urci și mai sus și privești contextul în care cei trei
 privesc, observă, analizează
 fiecare din propria lui poziție, nu-i așa?
 Și du-te și mai sus, până când reușești să accesezi natural
, fără vreun efort, tavanul
 în căperii, sau mediului, sau sistemul în care cei trei se
 află.
 Și de acolo de sus devin-o acel plafon, acel tavan,
 care îi cuprinde pe toți și pe toate, de sub,
 care vede atât pe eu, atât pe celălalt,
 cât și pe observator,
 care vede poate și alți oameni inclusi în acel concept,
 în acel context, în acea situație.
 Observă ce le scapă tuturor inclusiv observatorului.
 foarte bine.
 Și mergi mai departe.
 Și din perspectiva sistemului,
 întreabă-te
 ce este prezent în acest sistem favorabil, util și valoros
 pentru contextul în care cei trei sunt acolo,
 dar ei nu-și dau seama.
 Care e intenția bună sau beneficiul
 provocării situației, contextului cu care ei se confruntă?
 Poate ce au ei de învățat?
 Din faptul că trec împreună prin acest context, provocare,
 situații.
 Poate care e lecția fiecăruia?
 Care e lecția lui eu?
 Pe care e nevoie să o învețe?
 Sau pe care refuză să o învețe?
 Care e lecția lui celălalt pe care refuză să o învețe?
 Sau pe care e nevoie să o învețe?
 și simte din perspectiva sistemului această perspectivă mai
 largă,
 complet detașată, fără nici o emoție,
 ca și cum totul e neutru.
 Nimic nu e bun sau rău.
 Și tu conții, ca încăpere, ca mediu, pe cei din ea.
 din el.
 Foarte bine.
 Iar acum,
 te invit să-ți duci perspectiva și mai înalt
 și vei începe ghidat de mine și de vocea mea,
 știind că la fiecare pas
 ești în perfectă siguranță, ca întotdeauna.
 Vei începe să urci
 și te desprinzi de acel tavan care ai devenit tu,
 de acel sistem
 și-a de acea poziție perceptuală
 și începi să urci și urci și mai înalt până când vezi clă
direa.
 Și urci și mai mult și mai înalt până când vezi cartierul
 care le conține aceste sisteme cu tot ce-i din ea.
 Și mergi și mai mult și mai înalt și mai ușor și din ce în
 ce mai confortabil,
 mai relaxant, mai odihnitor,
 ca și cum pe măsură ce te înalti, ca perspectivă,
 ca unghi, ca percepție, constați
 că emoțiile își au loc doar în lumea de jos
 a oamenilor.
 Însă ce frumos ar fi ca ei să știe
 cât de minunat e să privește de sus
 și urți și mai mult, și mai sus, și mai înalt
 și vezi țara care conține acele sisteme, cu acele medii, cu
 acele poziții, în acel context,
 cu eu, cu celălalt, cu observator, cu tavan, și mergi și
 mai înalt și vezi continentul.
 Și simți cu din ce în ce mai mult, mai sus ești în perfectă
 siguranță, din ce în ce mai detașat, mai relaxat,
 mai odihnitor.
 foarte bine, mai liber.
 Și urci și mai sus,
 până când devii însuși cerul
 care conține toată planeta.
 Privin de sus,
 nu poți decât să te minunezi
 de ce frumos se vede.
 Și poate începi să realizezi
 cât de naivi
 sunt oamenii uneori
 aceea, de jos,
 concentrându-se
 pe micile lor interpretări despre probleme și contexte,
 uitând cât de frumos se vede de aici, de sus,
 câte continente, câte oceane, câte lumini, câte culori,
 cât de frumos.
 Și mergi mai sus de atât, din ce în ce mai sus,
 Și du-te pe lună, și de acolo de pe lună privește Pământul.
 Privește Pământul cu toate sistemele Lui, cu toți oamenii
 de pe El,
 cu miliardele de povești subiective și atât de nensemnate
 de aici, de sus.
 Privește cum absolut tot ceea ce privești.
 Parcă e perfect neutru.
 Ba mai mult decât atât.
 Ca și cum senzația noi așa este de totul e perfect așa cum
 e.
 Și du-te și mai departe de atât.
 Și ești din galaxie care conține toate planetele.
 sorii și lunile, pământul nostru atât de drag și orice alte
 planete din jurul nostru,
 cunoscute sau necunoscute, și devin acea galaxie care conț
ine toate acestea.
 și percepe luminile, culorile, masele de gaz din Univers,
 stelele căzătoare care se nasc și luminează
 și privește de aici din perspectiva galaxiei
 cât de importantă mai e provocarea inițială de la care am
 plecat.
 Cât de importantă mai e, cât de limitativă mai e.
 Și du-te chiar și mai sus de atât,
 în poziția universală
 și devine-o cea sau cel
 care vede tot
 în toate direcțiile.
 Și probabil că deja experimentez,
 nici nu știu cum se simte la tine,
 senzația că a dispărut susul
 și josul, stânga și dreapta,
 că totul e peste tot și nimic nicăieri,
 Că timpul n-are relevanță, că tot ce a fost nici nu conteaz
ă, iar ce va fi este etern.
 Căci timpul a dispărut și ce bine se simte, nu-i așa, să
 simți atât de multă libertate.
 Corpul tău nu mai are granițe pentru că tu însuți ești ace
astă poziție universală.
 Tu ești Universul în continuă descoperire, creștere, în
 continuă naștere, în continuă îmbogățire.
 Și în fiecare milisecundă se naște o parte din tine, frumo
asă, mai mică sau mai mare,
 superbă prin însăși faptul că s-a născut, te-a îmbogățit.
 Și poți acum să o percepi.
 Tu conții toate galaxiile, toate sistemele solare, cu toate
 sistemele umane,
 cu toți oamenii din ele care în lumea lor, subiectivă și
 personală, cred că au probleme.
 Și dați voie tu de aici, și din perspectiva asta universală
, să simți că totul e perfect, așa cum e.
 și că nimic nu are un început sau un final,
 ci totul se întâmplă spre binele tău suprem,
 în fiecare moment și în fiecare secundă.
 Experimentează această senzație supremă de libertate,
 de putere, de nemărginire, de etern.
 Tu esti etern, tu esti puternic, tu si doar tu contezi,
 pentru ca tu esti Universul.
 Si ce bine sa simte ca nu ai nimic de facut, nimic de
 demonstrat, nimic de spus.
 Ca să meriți atât de mare valoare și importanță,
 ești cel sau cea fără de început,
 fără final sau sfârșit,
 ești etern
 și tot ce se întâmplă acolo jos în viețile oamenilor
 este doar o poveste.
 Observă cum se vede de aici
 contextul inițial de la care tu l-ai plecat.
 Cât de mult mai contează,
 cât de mult te mai afectează.
 Poți chiar să te întrebi
 de aici din poziția universală
 cum se vede
 ce-aș face diferit.
 Dacă mă-aș întoarce rapid acolo, înapoi, cu poziția, percep
ția și resursele la care aici am acces.
 Și doar întreabă-te, ce pot să aduc de aici cu mine înapoi
 atunci când mă voi întoarce în propria mea poveste?
 Poate doar amintirea faptului, că este doar o poveste.
 Este povestea lui Eu care te așteaptă acolo, pe acel scaun,
 în perfectă siguranță, să-l îmbogățești, să-l sprijini, să-
l servesti,
 să-i aduce aminte că e mai mult decât un trup
 și că are acces constant la mai multe perspective,
 pentru că nu e așa ce liber se simte, ce bine este,
 să poți
 să urci mai sus, și mai sus,
 și mai sus,
 simțind senzația de infinit
 și libertate supremă.
 Și cu această perspectivă,
 cu această resurse, cu această poziție,
 cu acest unghi,
 cobori încet și blând înapoi
 pe lună,
 privind pământul,
 Și ei cu tine și această perspectivă și cobor încet și bl
ând înapoi până redevi cerul planetei.
 Și cobor încet și blând înapoi până când observi iar contin
entele.
 Și cobor încet și blând înapoi aducând cu tine toate aceste
 perspective prin care te întorci acum și observi țara.
 și apoi orașul, și apoi cartierul, și apoi clădirea, și ap
oi tavanul acelui context, acelei situații de la care ai ple
cat inițial.
 și încet și blând cobori și mai mult,
 până când din nou îi observiți,
 sunt și mai clar
 pozițiile lui Eu, celălalt și observator,
 și încet și blând te duci înapoi deasupra corpului tău,
 care te așteaptă în perfectă siguranță.
 Și te asociezi încet, încet și blând
 în poziția corpului tău care te-a așteptat cu minte
 ca tu să te întorci cu perspectivă îmbogățită,
 completată de resurse, de unghiuri,
 din care n-ai privit până acum.
 Te reasocizezi
 în acel moment în poziția lui eu
 și aduci cu tine toate resursele, toate perspectivele,
 toate unghiurile, poate toate emoțiile pe care le-ai simțit
 din toate celelalte în care ai călătorit.
 Și acolo, în acel context,
 pentru câteva momente, observă
 cum ți s-a îmbogățit perspectiva.
 Poate cum vezi diferit, poate ce simți diferit,
 poate ce ai face diferit,
 poate cât de importantă mai este miza
 situației,
 poate ce simți să-i spui celuilalt,
 dacă este cineva acolo,
 poate soluția la care te-ai gândit pentru rezolvare, în or
ice sens.
 Foarte bine.
 Și încet și blând, lași acest context în urmă,
 pentru câteva momente, știind că vei reveni la El,
 oricând vei simți tu necesar
 să integrezi, să schimbi, să-ți notezi, să reanalizezi.
 Pentru că acum, în câteva momente, este timpul să te întor
ci aici și acum
 și să-ți dai voie să percepi senzațiile scaunului pe care
 stai pe spatele tău,
 să te întrebi ce simt picioarele tale, mâinile tale umerii
 tăi.
 și încet și blând îți miști ușor vârfurile de la degete,
 de la mâini, de la picioare.
 Și înainte să-ți deschizi ochii în câteva momente,
 îți miști ușor umerii,
 gâtul,
 mâinile și picioarele.
 Și te întinzi ca după un somn, o dihnitor de după masă,
 excellent!
 Deschizând ușor de tot ochii
 și revenind complet,
 regenerat, odihnit,
 îmbogățit și entuziazmat
 în momentul prezent, aici și acum,
 cu ochii complet deschis.
 Neața!
 Vă luați câteva momente.
 Cum?
 Da.
 Mhm. Stiu.
 Deci, ok?
 Dă-i microfonul lui fratele Dragoș, acolo, te rog.
 Vrei să-l duc pe mine?
 Da.
 Vrei să-l duc pe mine?
 Da.
 Vrei să-l duc pe mine?
 Da.
 Vrei să-l duc pe mine?
 Da.
 Vrei să-l duc pe mine?
 Da.
 Vrei să-l duc pe mine?
 Da.
 Vrei să-l duc pe mine?
 Da.
 Vrei să-l duc pe mine?
 M-ați văzut, vă rog. Ia acolo în spatele tău, mersi.
 Interesant e că n-am întrebat nimic.
 Asta apropo de ancoră. Sesiți? N-am întrebat nimic.
 Dar voi ce ați ancorat că urmează după ce facem în exerciț
iu?
 Întrebări.
 Întrebări. Și atunci mintea zice, păi la ce să pierde timp
ul?
 Eu am ceva de zis, știu că întreabă, deci hai să-i dăm râma
. Bravo.
 Te rog, Dragoș.
 Horia, zic dacă e normal și dacă e normal de ce să văd în m
intea mea,
 De fapt, când aveam un chin-chin și eram pe acolo, da?
 Unde m-ai dus tu.
 De ce normal să văd prețul de 7,5 peron pe care îl are lap
tele parmalat?
 Unde erai cu asta?
 Era în pătunul.
 Dar în ce pozitie perceptuală?
 Undeva în univers eram, nu știu, după planetă, eram pe ac
olo.
 Dar dintr-odată s-a oprit tot și mi-a salit asta.
 Răspunsul este, orice tu percepi sau simți în procesul tău,
 e perfect normal.
 În orice fel de transă te veduci vreodată.
 Nu există ceva ce e predefinit să se întâmple sau nu, ca să
 fie normal sau greșit.
 Niciodată. Are sens?
 E propriul vostru subconștient,
 propria voastră călătorie, ține-te bine,
 cu propriile voastre metafore și simboluri.
 Când o să ajunge la modulul despre himnoză,
 pe care mă gândesc să-l facem următorul, dar mă mai gândesc
 că mai vorbim despre asta,
 o să înțelegeți că
 subconștientul nostru comunică cu noi prin simboluri și
 metafore, nu prin cuvinte logice.
 Asta înseamnă că pentru propriul tot subconștient, acel 7,5
 ron
 poate să însemne absolutely fucking lucruri orice.
 E doar o metaforă.
 Știi ce e important în schimb?
 Cum te-ai simțit când a apărut?
 Când a apărut,
 am zis, ok, bine, de lung cu a.
 Deci nu te-ai speriat faptul că tu vorbeai cu cineva.
 Nu, nu, nu.
 Seți dați ce mi-a zis?
 Dă-l în coa. Înseamnă că era o entitate acolo care ținea
 prețul de 7,15, nu?
 Dar ei nu a avut o problemă cu asta.
 Seți dezi? Nu am cum să-ți răspund la o întrebare care ține
 despre subconscientul tău.
 E la fel ca într-un vis.
 Ceea ce se întâmplă într-o transă seamănă extrem de mult,
 de foarte multe ori, cu un vis.
 Asta înseamnă că nu trebuie să fie logic.
 O transă hipnotică, știm că e o transă hipnotică, cu cât
 mai multe elemente ilogice se întâmplă acolo.
 Inclusiv se întâmplă ca uneori în baza ghidajului meu, eu
 să zic stânga, intră pe ușă și tu să pleci pe iarbă verde
 la mare, nu știu.
 Și să nu mai asculti ghidajul meu, dacă ești ce?
 Primești ghidajul meu și sugestile mele, pentru că atunci
 când îți spun acum, te treci de zici ochi în momentul pre
zent, tu deschizi ochii.
 Doar că pe alt film, pe care subconștientul tău decide că e
 mai important pentru tine, în timp ce atenție tu percepi în
 continuare ghidajul meu.
 Are sens? Ați pățit asta vreodată să primiți o transă hip
notică cu un scenariu, dar vrei să fiți cu tot o altă direcț
ie, dar să-ți fie lene să-i zici l-a oala?
 În fel de arată de bine, cât nu trebuie să zic ții unde am
 fost.
 Tu zi tu aici ca e o spatreaba mea.
 Dar rezultatul este benefic, adica cat timp
 primești sugestile și faci ce zice omul ăla,
 ești ok.
 Renunțați la normal, imediat, Vasile,
 când vorbim de propriul vostru subconștient.
 Orice tu percepi sau simți sau aduci sau vezi
 e normal în raport cu propria ta poveste.
 Acel 7,5 de oni sau 15 de oni
 este un simbol extrem de specific și de valoros
 pentru subconștientul tău care nu știu ce a vrut să-ți spun
ă.
 că ne știm noi, dar nu știm atât de bine.
 E ok. Lasă-l...
 Ok, ok.
 Setează-ți intenția,
 deci doar în nivel de gând.
 Ar fi interesant să înțelegi ce a fost acolo și să lasă o
 altă.
 S-ar putea să zvine și concluzia.
 Corect, da.
 Mersi, dă-n îndreapta.
 Mersi mult.
 Mulțumesc, Liana.
 Diana?
 Liana.
 Liana, mulțumesc.
 Mă ajută numele voastre dacă vorbiți cu mine rar,
 pentru că ați văzut în ce deja îți va încorez după nume.
 Și...
 Mie-mi place să vă știu după.
 De aceea spuneți-vă numele că nu...
 Încet încet vă țin minte. Te rog.
 A fost o chestie foarte interesantă.
 Pentru că ceea ce am gândit...
 Așa?
 Și unde mi-a fugit mie mintea,
 N-a avut niciun fel de legătură.
 Cu ce ziceam eu?
 Exact ce ziceai tu.
 Cu ce mi-am propus eu,
 Interesant este că
 Locurile, oamenii,
 Erau total diferite, nu aveau niciun fel de legatura.
 Perfect.
 Dar a fost acolo.
 Diana, cum te-ai simtit?
 Încărcată.
 Ok, până sus de tot?
 Da.
 Chiar și în perspectiva universală?
 Nu, acolo am simțit că zbor, efectiv.
 Excerim.
 Adică a fost...
 Eliberator.
 ...cestea aia în care am dansat în spațiu.
 Cine a simțit senzații de libertate suprem în pozitia
 universală?
 Mulțumesc frumos. Mâna jos.
 Cine a simțit că de acolo, pară că nu mai conta de unde am
 plecat, cât timp am ajuns acolo?
 Ok? Mersi frumos.
 Când v-ați întors în situația voastră, contextul ăla de la
 care ați plecat inicial, după ce ați deschis ochii, ce a f
ost diferit, Diana?
 Că acum ți-o amintești care a fost.
 Stai puțin, că ăsta este momentul în care eu am realizat că
 niciodată nu am vorbit în public și că...
 Bravo!
 Și practic te-ai speriat? Că de ce nu te-ai speriat, nu?
 Trebuie să o luăm de la început ca să fie cu panică, că put
em.
 Stai că...
 Știu câțiva pe aici cu panică de vorbită în public, dacă v
reți o installez de la ei.
 Dacă-i musai.
 Nu e nevoie să-ți fie frică, putem să facem lucruri din
 prima ușor, fără să fie neapărat greu.
 Instalați-vă convingerea asta.
 Uneori ne iese din prima, fără să fie greu.
 Cut de așteta-o.
 Doar ce am predat un proiect săptămâna trecută și a fost î
ngrozitor de greu.
 Ok.
 Acum a fost extrem de ușor.
 Pentru că te așteptai să fie greu.
 Și acum nu te așteta să fie greu, doar ala microfonul.
 Să țineți?
 Nu te-ai medus în reprezentarea mentală.
 Ok.
 Cum a fost situația la care te-ai reportat imediat?
 După ce te-ai întors.
 Deci, când te-ai întors din exercițiu și te gândești acum
 la situația la care ai plecat inițial,
 cine vede diferit acum?
 Aia de la care ai plecat inițial.
 Perfect, merci. Cum e pentru tine?
 Sincer, nu stiu. Pentru că încă n-am trăit-o.
 Ă?
 Ă...
 Da, da, da.
 Am de făcut ceva săptămâna viitoare, care e foarte
 important,
 și de care mi este foarte frică.
 Îți ies sau ți-aracă? Nu-mi e clar.
 Nu știu.
 Sau insici să-ți fie, ca să fie și mai...
 Ă, s-ar putea.
 Ok, atunci întrebarea. La ce rău mi-e frică să renunț că zi
ua să-mi fie mai rău și mai dor de el?
 Să ținzia ce face?
 Să ține de el.
 Acum e treaba ta. Dacă tu vrei să treci prin provocarea aia
 lin și relaxată, pentru că Toma ți-a dovedit că ai vorbit
 în public de față cu două, sest 50 oameni și nu te-a mășcat
 nimeni și ai fost și relaxată,
 e treaba ta.
 Da, pot să o fac.
 Ok, merci, bravo, dau-o în spate, te rog.
 Nu, nu, lângă tine, lângă tine, lângă tine.
 Salut, Laurentiu.
 Salut, Laurentiu.
 Hai să vezi ce trecea mie prin capăt.
 Ui, mă!
 În toată povestea.
 Un glonț.
 Asta e cam parcul cu bulă, da.
 Doi, doi.
 Da, da, s-aude, men. S-aude, s-aude.
 Ca feedback pentru tine,
 din partea unui clar auditiv,
 că am stat mult să mă întreb de treaba asta,
 cu muzică, te rog,
 pentru că eu am avut treabă cu aerul condiționat
 și cu un scârțit care mi se părea că este un crayon
 Cineva scria langa mine 98.
 Ok, ok.
 Mersi, notat, n-am vrut sa pun muzica pentru ca muzica va
 trimitea in alta directie.
 Si a fost un exercitiu de disociere, nu de...
 Dar la preciez, are sens, feedbackul, mersi frumos o sa tin
 cont de asta.
 Altcineva.
 Ok, mai e cineva langa Andrei? Nu.
 Acolo la Vasile, te rog, sa mai luam un feedback si mergem
 jos.
 Si dupa care, ghisi cine o sa faca exercitiu.
 Maria.
 Salut, Vasile.
 Salut.
 Am avut o problemă să mă detașez de partea cu eu, prima oar
ă,
 după care mi-a fost mult mai ușor.
 Ok.
 Acum, eu ce vreau să întreb, e referitor la transa din mod
ul 1,
 apropo de 7,15.
 Eu atunci am experimentat altceva.
 Adică, eu m-am văzut oamenii aia cu copilul venind, înainte
 să îmi spui tu.
 Da.
 Eu l-am îmbrățit și m-am jucat cu el înainte să îmi spui tu
.
 Corect? Păi ce?
 Nu suntem independenți când ne jucăm
 Cine știți tu să-mi spui mie? Las că fac eu primul
 Dar e în regulă, pentru că ai făcut foarte bine
 Ok, bun
 Mersi, mersi și eu
 Uite aici în față
 Vine Renă acum
 Sau Simona
 Care ajunge prima?
 Mulțumesc, Marius
 Ce-am ajuns?
 La provocarea pe care mi-am setat-o prima dată înainte să
 intrun eu
 Vreau să-mi întreb de poiția celălalt
 Nu am înțeles foarte bine, pentru că eram cu gândurile să m
ă gândesc ce simte.
 Deci celălalt trebuia să mă gândesc la el ce simte față de
 provocarea mea
 sau ce simte...
 Față de tine.
 Deci față de mine și față de...
 Cum mă vede el pe mine?
 Da, în acel context.
 Cu provocarea respectivă.
 Nu trebuia să mă gândesc ce simte el așa în mintea lui.
 Nu, legat de provocarea.
 Nu ce vrea să...
 Da, despre mine...
 Da, da.
 Dacă este un celălalt prezent în provocarea ta,
 Ce harta are el in provocarea voastra? Doar ca el este un
 the other side.
 Da, adica el colabora cu mine. In exemplu meu era o colegă
 care eu nu ma... o vad cam rezervata.
 Si eu sunt rezervat fata de ea si voiam cumva sa colabora
 mai bine sau eu sa ma deschid.
 Si acum eram in pozitia ei si intelegeam de ce este ea rez
ervata fata de mine.
 asta trebuia sa-mi rezolv, cum ma vede ea, nu, adica asta
 era o pasie care trebuia sa-i parbe.
 Da, daca functioneaza, da.
 Deci trebuia sa vad ce...
 Orice functioneaza, Marius, e perfect.
 Ce simte ea fata de mine si de ce nu...
 Ce simte, vede, ce convingere, ce valori, ce simte ca tu nu
 auzi din perspectiva lui E-ului Marius.
 Ce ar vrea sa transmita sau sa exprime si nu reuseste.
 Ce o doare.
 Si atunci tu facand ziua cu asta de imaginatie, ca este
 imaginatie 100%, doar ca pana nu mai e,
 O să ai acces la niște perspective în care o să intuiești
 să spui niște lucruri care sunt fix de pe harta ei, dar nu
 știu să știi de unde.
 Ok.
 Doar dacă atitudinea ta sinceră, interioară, este una în
 care vreau să te cunosc.
 Da.
 Sunt curios de harta ta, știu că tu vezi diferit de mine și
 e perfect în regulă, doar sunt curios de cum o vezi tu.
 Deci, ce vrea să-mi spună ea mie și nu poate să-mi spună?
 Da, e doar un exemplu.
 De pe harta ei.
 Exact.
 Ok.
 Mersi de la în spate acolo, te rog.
 Mulțumesc să mă zmorezi.
 Eu vreau să spun că ai o voce minunată pentru mine.
 Sărbună.
 Liniștitoare.
 Mm-hmm.
 Care... și să-ți mulțumesc pentru oportunitatea de a atrage
 un pui de somn.
 Ha! Mersi.
 Mai mulți ați dormit. Mâna sus, care ați dormit.
 Uite-te-n jur. Uite-te-n jur.
 Mi s-a rupt filmul meu.
 Fratele meu de aici, am vrut să-l filmez că făcea de-o...
 Și vă ghidam pe voi și eram așa...
 Hai să te... și n-am reușit...
 Și...
 Că m-a prins.
 Ce este totuși interesant este că eu tot te auzeam.
 Adică...
 Da?
 Și deși conștientizam că...
 Mm-hmm.
 Dorm, că habar nu am de fapt ce spui.
 Îh...
 S-a creat...
 Deci, în starea în care eram s-a creat o teamă.
 Mm.
 A crescut o teamă...
 Că?
 Că ai putea să se dești în mine.
 În momentul ăla, eu să fiu atât de vulnerabilă încât tu să
 pui ceva rău în mine.
 E natural să ai teamă asta.
 Și atunci m-am aprevați.
 Este teamă de a renunța la control.
 Dar nu m-am putut trezii.
 In schimb...
 E o convingere interesanta. Crede-ma ca daca era cu adevar
at ceva ce ai fi perceput ca e pericol, erai...
 Probabil ca eram, da.
 Fara discutie.
 Ce este interesant este ca acum simt o amortiala in tot cor
pul.
 Placuta, neplacuta?
 Sacaitoarea, spune.
 Moasa?
 Eu de obicei stii ca... nu stiu ca te amintesc ca tremuram
 cand vorbeam...
 Nu-mi aduc aminte cand erai stasi.
 Nu mai tremur.
 Ia e domnisoara care zicea cand e frica sa vreaasca in
 public, in cazul in care...
 Da, da, da.
 Treia oara cand azi ia microfonul, doar zic...
 Ador!
 Ma ierti!
 Da, m-am pus...
 Am vrut sa ma pun voluntariul in aceste pozitii.
 M-aroc, tregand peste, vreau sa ma misc.
 Adica simt nevoia sa ma misc, pentru ca sunt blocata si nu
 imi place starea.
 Ne poti misca atat.
 Toata lumea se redica in picioare, multumesc pentru ideea,
 corcumera la fileu.
 Vi putin in fata, vi putin in fata, tu totu, vi nu in fata.
 Fiți atentati la mine un pic, fiți atentati la mine un pic.
 Nu știu dacă l-am făcut, dacă nu l-am făcut îl facem din
 nou.
 Mâinile sus.
 Mai știi joculețul ăsta?
 L-am făcut cu voi?
 Nu?
 E un tipar aici, să simțiți?
 Care merge...
 din ce...
 în ce...
 Mai repede, bun, stop!
 Ce aveți de făcut? Stop, stop, stop, stop!
 Mulțumesc la loc, mulțumesc la loc!
 Nu numai tiparul ăsta, ăsta a fost unul care l-a mi-evedată
 cu ea acum, a fost ăsta, a venit, ok?
 Ce aveți de făcut? 2-cate-2. Toată lumea face asta. 2-cate-
2.
 2-cate-2 față-n față.
 Ridicați palmele. 2-cate-2.
 3-cate-2, nu aveți cum. 2-cate-2, da?
 Și când zic eu start, când zic eu start,
 găsești tiparul!
 Cine nu are partener mână sus?
 Uitați-vă între voi, că aveți acolo, da?
 Cine nu are partener... Erați aici, uite, uite, uite, voi 2
 să faceți la jân.
 Sau acolo, da?
 Hai!
 În trei, în doi, în unu, găsește tiparul cu colegul tău, gă
sește tiparul, găsește tiparul, găsește tiparul!
 Mai repede, mai repede, mai repede!
 Dă-i, dă-i, dă-i, dă-i!
 Mai tare, mai tare, mai tare, mai tare, mai tare, mai tare!
 Schimbă persoana! Schimbă persoana! Schimbă persoana! Sch
imbă persoana!
 Altii pară! Altii pară! Altii pară!
 Mai repede! Mai repede! Mai repede! Mai repede!
 Dă-i! Dă-i! Dă-i! Dă-i! Dă-i! Dă-i! Repede! Repede! Repede!
 Repede!
 Tine ritmul! Tine ritmul! Tine ritmul!
 Mai mult! Mai mult! Mai mult! Așa! Așa! Așa!
 Stop, stop, stop! Schimbă persoana, schimbă persoana, sch
imbă persoana!
 Încă o persoană, încă o persoană!
 Găsește tiparul, nu vorbiți!
 Găsește tiparul, nu vorbiți!
 Mai repede, mai repede, mai repede, mai repede!
 Pentru ultimă oră schimbă persoana, încă o persoană!
 Încă o persoană! Diferită, diferită, diferită, diferită!
 3, 2, 1!
 Găsește tiparul, găsește tiparul!
 Mai repede, nu vorbi, nu vorbi, nu vorbi!
 Mai repede, mai repede, mai repede, mai repede!
 Perfect! Loați loc!
 Unde sunteți acolo, loați loc!
 Pe scaunul...
 Cel mai apropia scaun de voi, loați loc!
 Nu te căuta locul tău, nu...
 Ia loc pe scaunul cât mai aproape de tine!
 Cum sunteți?
 V-am trezit! Atât!
 E ok acum?
 A plecat amurțala?
 Ok. Bun! Exercițiul!
 Vreau să vă gândiți fiecare dintre voi la un conflict din
 viața voastră de nivel 6-7-5. Nu mai mare.
 6-7-5. Care vrei tu?
 Un conflict care să fie însemnat pentru tine interesant,
 emoțional, dar nu conflict de divorți. Ok? Deci nu te duci
 cu miză mare.
 Te rog și insist.
 E doar despre exercițiu. Acum nu e despre vreau să rezolv
 tot.
 Vreau să fie un conflict pe care tu poți să îl împărtășești
 cu un coleg într-un exercițiu care o urmeze.
 De-aia am zis 5, 6, 7.
 Ceva ce să poți să împărtășești cu detaliile pe care vrei
 tu, fără să dai cea mai mare parte în detalii.
 Poți să o ții.
 Dar să fie ceva spre care poți vorbi.
 Pentru că ce o să faceți?
 Trei câte trei, trei câte trei, veți juca rol de, ziceți
 voi, explorator, bravo, eu, celălalt și observator, bravo.
 Trei câte trei, pe rând, veți intra în toate cele trei pozi
ții.
 Și ce aveți de făcut?
 Primul care va fi eu, va fi exploratorul, da?
 Celălalt va fi ghidul și observatorul, observatorul. Mă urm
ăniți până aici?
 Exploratorul împărtășește ghidului care e provocarea
 conflictului,
 dar pe scurt, gen într-un minut, două, explici perspectiva.
 Ghidul are ca rol să îl ghideze pe explorator,
 fără intervenție observatorului,
 în toate cele cinci poziții părșeptoare, dacă vrea.
 Adică, în conflictul ăsta,
 de care tocmai mi-ai impartasiti. Acum joc rolul ghidului,
 da?
 Care e perspectiva ta?
 Și o să se detalieze. Convingere, valori, emoții, lucruri
 importante.
 Eu simt că nu mă înțelege sau nu m-a ud respectivul.
 Perfect. Te rog să închizi ochii. Așa vorbești cu el.
 Te rog să închizi ochii.
 Și vreau să-ți imaginezi că acel conflict acum este aici,
 iar noi doi suntem parte din conflict.
 Cu ochii închisi face asta exploratorul, da?
 Îl ghidezi să se disocieze de poziția lui perceptuală din
 acel conflict,
 din poziția lui, eu, mormoriți,
 și să se ducă în poziția cui,
 celuilalt,
 adică să devină
 ghid.
 Și încep să-l asociezi prin cuvinte și îl întreb din cuv
inte,
 de aici, din poziția celuilalt,
 privește unde ești, în conflictul ăla, da?
 Privește unde ești, cine mai e aici,
 Privește-te pe tine, fostul eu. Poți să-i spui asta, fostul
 eu.
 Cuvinte de ancoră de siguranță. Atenție, poate vă le aminte
ți că le-am folosit și eu cu voi.
 Uită-te la fostul tău eu, unde știi că te vei întoarce imed
iat, peste câteva momente, fără să ai vreo teamă că vei ren
unța la el.
 Trebuie să-i spui asta ca să nu fie panica de aul lui, ori
 nu mai mă întorc.
 Trebuie să-i spui asta, uneori.
 Și îi pui întrebări de aici, din celălalt, celălalt care
 din?
 Conflict, mă urmăriți?
 Cum se aude? Ce simti de aici?
 Vă dau o propoziție care ajută de bine ceilalți la asociere
a completă în celălalt.
 Dacă ar fi să joci cel mai bun rol din viața ta ca actor, i
ar rolul ar fi celălalt,
 dă-ți voie și devin-o el complet atât de bine pe cât poți
 tu pentru câteva momente.
 Dacă ar fi să joci un rol al vieții tale, iar rolul ar fi
 celălalt, dă-ți voie și devină el sau ea, pentru câteva mom
ente, atât de bine pe cât poți tu să-l o joci.
 Iar de aici din nouul rol, pot sa-i spui, din noua pozitie,
 priveste conflictul.
 Ce percepi diferit? Cum se vede diferit?
 Ce simti ca e important pentru tine si celalalt? Adica, f
ostul tau eu.
 Nu intelege, nu aude, nu stie.
 Nu știe.
 Bă, sună cunoscut până acum că am făcut adineora-mântării
 exerciții.
 Adică eu cu voi. E același scenariu, doar că vi-l simplific
.
 Dar de-aia vi-l zic acum.
 De-aia vi-l reamintesc.
 De-aia vi-l reamintesc.
 După ce-l țin celălalt,
 și îl pui să vorbească. De aici se vede.
 De aici percep. De aici nu știu ce nu simt.
 Important, îl pui să exploreze, efectiv. Îl întrebi.
 Ce simți? Asta simt.
 Și ce vezi? Asta văd.
 Și cu ce-i diferit față de preprie...
 Vorbești cu el.
 Tu vei juca rolul de mediator, în realitate.
 Bonus points, dacă vrei, și vă recomand, de aia v-am pus câ
te 3,
 dul și în poziția de observator.
 Și spui efectiv, imaginează-ți că este o altă persoană ac
olo,
 detașată completă, ca un martor in vizibil, poți să jorgi
 ca și cuvinte.
 ca un martor in vizibil, va vede pe voi doi in conflict,
 du-te in acea pozitie, ce vezi, ce auzi, ce simti, ce e
 important pentru tine aici,
 ce nu vad cei doi, dar vezi tu.
 Ce simti sa le spui celor doi din pozitia asta neutra?
 Si tu-ti notezi in timpul asta, daca el ia, nu tu, observ
atorul, si tu, daca vrei, dar observatorul isi noteaza
 si la nevoie te susine.
 Ideal ar fi să-ți notezi tu, să reții tu ce zice.
 Că de-aia ești ghid.
 După care îl disociezi de observator, dacă vrei tu să te du
ci în sistem, te duci,
 nu știu dacă o să ai timp în schimb, nu, observator. Atât.
 Îl aduci înapoi în eu și întrebarea și unghiul final să fie
 cum îți îmbogățește experiența din pozițiile perceptuale an
terioare, poziția lui eu.
 Ce din ce percepe acum e diferit îmbogățit?
 Ce ți-a adus să vezi de dincolo?
 Cum se simte acum conflictul? Ce alegere ai în plus?
 Fără să nu îl presezi la nicio decizie.
 Deci nu îl pui, decide, hai, cum stă treaba.
 Nu, îl lași în pace.
 Rolul e să-și îmbogățească perspectiva, scopul e să-și îmb
ogățească perspectiva,
 nu să facă transformor sau să ia decizii. Ok?
 10 minute de persoana.
 Nu va intindeti mai mult.
 10 minute de persoana.
 Daca cumva va intindeti observatorul,
 ca de aia v-am pus un om in plus,
 iarata timpul, ii spune
 Ja. Ok?
 Nu aveti imediat, Cati, mai mult de 10 minute de persoana,
 pentru ca nu stiu daca va da seama, este 6 si 20 deja.
 Va reamintesc, vom pleca de aici undeva la 7, 7 si un sfert
 si 20, cel mai probabil.
 Si am vrut sa stiti de ce doar jumat de ore,
 Că câțiva a spus, bă, dar e puțin. Da. Dar eu vreau să ant
renați, nu să fiți...
 Nu știu, psihoterapeuți. Vreau să vă antrenați perspectiva,
 atât tot.
 Găsiți persoane imediat, Cati, cu care n-ați lucrat.
 E foarte important să găsiți persoane cu care n-ați lucrat,
 ca să vă cunoașteți,
 să vă uniformizați energia, hărțile, perspectivele,
 networking.
 O să aflați chestii interesante despre oameni fain.
 Unii veți rămâne prieteni, alții vă veți întâlni la șpriț
uri după curs.
 I don't care.
 Cathy, ai o întrebare dacă vrei să o zici tare că n-am păr
int microfonul acolo.
 Sssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
 Sssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssss
 și eu. Și era prea mare distanță. Așa de la observaturi la
 eu e ok.
 Dar e foarte bună întrebarea.
 Ok, mulțumesc.
 Bun și eu, mersi mult.
 Lucrați cu persoane cu care n-ați lucrat. Atenție, aveți vo
ie să ieșiți din sală
 și să stați pe scări sau unde vreți voi
 cu condiția ca la fix 7-0-0
 să fiți înapoi din sală, altfel închidușile, nu glumesc.
 Ați văzut cum a fost cu Livia? Am închisușile
 pentru că nu am știut în ce direcție merg cu exerciții.
 am anticipat că e unul destul de intent și inconfortabil, m
ă rog, vulnerabil.
 Și dacă voi ați fi intrat pe ușă, cei care nu erau la fix,
 ați fi întrerupt sau făceați un brecstie pentru ea, da sau
 nu?
 Și atunci, neștiind în ce direcție o să mergem de la 7 fix,
 7-0-0, stăți înapoi în sală.
 Puteți ieși din sală dacă vreți.
 Puteți să faceți asta în picioare sau stă-n jos.
 În 3, în 2, în 1, 10.000 de persoane, observatorul ține tim
pul.
 Start!
 Să încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să ne încercăm să
 ne în
 O să vă rog încet, încet, să reveniți în liniște.
 Cei care ați terminat, vă rog să faceți liniște.
 Cei care mai aveți de lucrat, încet și blând lucrați, dacă
 vreți.
 Continuați să vă sprijiniți exploratorul dacă vreți.
 Doar faceți-o în liniște.
 Și noi mergem mai departe.
 Și noi mergem mai departe.
 Bun. O să îmi rog pe colegii mei dacă mai e cineva afară,
 să-i aducă rocs.
 Îi strinști tu, te rog, de pe afară. Vezi că sunt unii pe
 stânga în clădirie, unii s-pând drum spre toaletă,
 alții s-păla coafii, break pe sus.
 Bun.
 Cum a fost? Da mândru, te rog.
 Te rog, de pe ideea e, zic, e a doua oara nu pot sa te
 ignor.
 Liana buna, din nou?
 Diana, da?
 Intentionata am facut, Liana, stiam, am facut-o intention
ata.
 Stii pe ce se plimbe Tarzan in jungla?
 Ha, ha, ha, ha, pe Liana.
 Excellent!
 Ok.
 Am încercat să facem exercițiul...
 Mai aproape microfonul, te rog.
 Am încercat să facem exercițiul și trebuia să intru în corp
ul fică-mii.
 Și nu am putut face asta, pentru că aveam impresia că
 invadez spațiu.
 Și nu mi s-a părut corect.
 Cum ar fi fost să nu intri în corpul ei,
 ci pe harta ei?
 Păi asta n-am putut să fac.
 Da, pentru că e corpul ei.
 Are sens diferența?
 Acest exercițiu nu este unul care ne dă acces la intimitate
a unui om,
 ci la harta unui om.
 E vorba în realitate despre modul de gândire,
 nu despre lumea lui interior completă.
 Are sens? E admirabilă.
 Deci se renunț la harta mea?
 Exact.
 Ca să ajungi pe harta ei.
 Ca să ajungi vreodată pe harta altui om, e necesară ca mai
 întâi să poți să renunți la ta.
 Principalul blocaj pentru care acesta este exerciția din or
ice fel de motiv vreodată nu să funcționeze
 sau ca abordarea voastră în comunicarea cu alți oameni nu
 să funcționeze,
 principal motiv, cum spuneam, este faptul că noi în real
itate nu plecăm de pe harta noastră deloc,
 ci sau maxim plecăm de pe harta noastră
 în timp ce continuăm să judecăm pe celălalt
 și abia așteptăm să ajungem acolo.
 Să-i arăt eu după harta lui, cât de prost e.
 Aia nu-i disociere.
 Aia e tot judecată, dar este cu
 atitudinea de mă duc să te judez după harta ta la tine acas
ă.
 Și nici nu mă descalți
 când vin.
 Vin direct la tine acasă, nu mă descalți și îți arăt eu
 care treaba.
 Mobilea mea așezată bun, bine,
 Cum trebuie acum să pui televizorul pe peretele ăsta mută,
 dar în partea asta altă, canapeaua, vezi că-i strâmbă?
 Cic, mă, deși atat cum opu.
 Bă, bă, e atât de știi?
 Cam ai atitudinea,
 când tu nu te disocizezi de harta ta,
 dar vrei să te duci pe harta al tăia.
 Înainte să ajungi pe harta unui om,
 e nevoie ca înainte de toate
 să te disocizezi tu pe tine, de harta ta.
 Asta înseamnă, ca pentru câteva momente secunde,
 cât vrei tu și cât poți tu,
 la început mai puțin, după aia mai mult,
 să renunți la orice crezi tu că ai dreptate, că e important
, că e relevant sau că te doare.
 Pentru câteva momente.
 Fără să faci acest exercițiu de detașare, disocire de prop
ria ta harta mentală,
 tu nu vei ajunge în realitate pe harta lui, imediat crisis,
 ci vei ajunge pe harta, pe supunere,
 care îți confirmă ție că tu chiar și de acolo simți că ai
 dreptate.
 Cine a pățit asta mână sus?
 Că statistic suntem în sală, da sigur, e normal.
 De aia zic, exercițiile nu au scopul de a va arăta gata îl,
 iluminarea.
 Inclusiv faptul că ați avut un blocaj sau ceva n-a funcțion
at vă dă un feedback.
 Și asta e de multor scopuri exercițiile.
 Ok? Are sens, Liană?
 Da. Există varianta în care să îmi fie frică de ceea ce pot
 găsi acolo, scoperi, și atunci e frică de necunoscut și nu?
 Nu. E frică de a nu cumva să n-am dreptate.
 Dacă ajung în perspectiva ei și îmi dau seama că e are de
 toate și nu eu, nu. Ce mă fac?
 Îți dai seama câtă mândrie am în mine,
 dacă nu cumva pot să înțeleg că ajung acolo și din perspect
iva lui sau ei,
 îi să-mi da piciorul, chiar a dreptate.
 Ai dracu!
 Ce mă fac?
 Și atunci zici, mai bine nu mă duc.
 Are sens?
 Dar asta arată tot neplecare de pe harta ta.
 În realitate, într-o comunicare și într-un conflict,
 când, cât timp reușești să ajungi în punctul în care te
 interesează adevărul,
 nu dreptatea,
 vei putea să te disociezi de harta ta.
 Pentru că tu, pe harta ta, nu ai dreptatea.
 Nu ai adevărul. Ai doar ce crezi tu că ai dreptate. Are
 sens? Diferența?
 Și când te duci pe harta cealaltă și te spui, poți să te dă
 stăină un pic, hai să văd cum poate perspectiva lui se
 completeze sau să releve
 sau să îmi dea un hint despre adevăr
 care e mai important decât să amem dreptate.
 Aia e perspectiva care te face să fii flexibil către harta
 unei alte persoane.
 Nu cum fac să-i arăt cam de toate, chiar și după harta lui.
 Are sens?
 Foarte bun feedback Liana, îți mulțumesc.
 Mulțumesc și eu.
 Mă învăia cineva lângă Liana, ca să nu le aderă pe fratele
 Andrei?
 Nu? 3, 2, 1. Chris, în spate, Bobârcă.
 Am... mi-ai răspuns între timp la...
 Știu că atât de bun sunt.
 Da.
 Deci pe harta ta...
 Plec învânge în vama vechiulă.
 Da, era chestia aia de... Mie-i frică să mă duc pe harta
 lui.
 Si nu stiam ce anume ma pierdica.
 Daca te si ridic sa nu faca genul flexiuni, exact, fatele
 Valentini.
 Este prima oara cand fac un exercitiu de genul,
 care am considerat eu care miza pentru mine.
 Foarte bine, e ok.
 Si atunci mi-a fost dificil sa intru pe...
 Pentru ca nu esti obisnuita sa faci asta in realitate.
 Celui la...
 Si ok, pentru un prim exercitiu.
 Făcut într-un spațiu safe care te-a întrenat pentru o miză
 reală din viața ta,
 cred că a fost valoros sau nu?
 Da, numai că mă face cumva să mă uit în spate și să zic ok,
 după atâtea ediții de Revolution online,
 când vine vorba de miză, de ce ți-e greu să te pui în pap
ucii celuilalt?
 Nu contează ce știu, contează ce integrezi.
 Și eu știu multe.
 Technici, concepte, nu ne-am integrat pe toate. V-am mai sp
us asta.
 Până acum o făceam, dar de un...
 Nu știu, poate făceam doar presupuneri.
 E posibil.
 Știi cum știi că te apropii de harta celuilalt?
 Și că cu adevărat a intrat în cară un pic pe harta lui?
 Nu-ți convine că e posibil să aibă dreptate.
 Nu-mi convine.
 Nu mă gândesc la asta.
 Are senz?
 Și când simți, băi...
 A ajuns, a avut dreptate.
 Și atunci știi că cu adevărat te apropie.
 Sau parțial, bravo Florinex, ce ne-ai împunctat.
 Sau parțial, nuanța de gri de care vă ziceam.
 La modul, opa, aici are dreptate, dar nici eu nu greșesc,
 dar nu m-am gândit că aici ar putea să știe, știi?
 Și atunci, de fapt, încep să vezi griul.
 Dar, ghiți ce? Cu perspectivate grii,
 comunicarea ta împreună cu acea persoană
 poate să se schimbe complet, dacă nu ești arrogant.
 Pentru că a avea acces imediat, Adam, la un punct de vedere
 al celui lalt, nu înseamnă că sunt și dispus să îl integre
ze.
 Pentru că poate suficient de brânit sau arrogant sau, nu șt
iu, am beneficii foarte mari, din a nu recunoaște că mă înș
el.
 Exact. Are sens.
 Deci e bine că tu spui, ok, mi-a fost frică să mă duc pe h
arta celui lalt.
 Ia vezi, care-i motivele? Care-i perspectivele pe care tu
 le intuiesti
 ca daca le-ai fi aflat de pe cartea lui, iti ar fi invalida
 punctele tale si perspectivele tale?
 Si ce ar fi inseamnat asta pentru relația dintre voi doi,
 indiferent de ce natur ar fi?
 Si cat e greu, usor sau beneficiu, da sau nu, ti-ar fi fost
 ca tu sa recunoști asta inclusiv real în fața lui?
 Hint!
 S-ar putea la un moment dat să creați mult mai repede la
 porc cu o persoană
 Dacă-i recunoașteți în față, nu în scris, nu la telefon,
 privind-o în ochi,
 că, într-un anumit moment, într-un anumit context,
 voi vați încera și nu el sau ea.
 Crează raportul de foarte multe ori instant,
 pentru că oamenii nu s-o obișnuiesc să dea dreptate.
 Și dacă reușești să o faci într-un mod congruent,
 adică nu o zici toți gâtul în dreptate.
 Nu, o zici, uite, chiar în parerum, mi-am dat seama seară
 la un curs,
 m-am gândit la perspectiva asta, am lucrat pe tine,
 pe exercițiu conflictului dintre noi doi.
 Binețeles ei nu știau de ce vorbim, pentru că, na, nu am
 dat detalii,
 dar mi-am dat seama acel exercițiu că, într-un fel ciudat,
 abia acum realizez, tu ai avut mai multă de platele cât
 mine.
 Bărbații nu s-o obișnui să aud asta, apropo.
 Bărbații nu s-o obișnui să aud asta. Am fost răutăciuți un
 pic.
 Dar nici femeile nu glumesc.
 În cuplu, acum nu glumesc,
 În cuplu nu prea suntem obișnuiți
 să ni se recunoască când celălalt greșește. Da sau nu?
 Nu sunt... Chiar dacă știm că celălalt poate să aibă drept
ate,
 nu care cumva să recunosc.
 De când faci de îndrepte ce zici tău, Geta?
 Ai început să recunoști uneori că ai dreptat.
 Și cum s-a schimbat comunicarea dintre voi, sincer?
 În bine.
 Are sens criz.
 Ești că să te cumpărăgi 30 de ani mai mare ca tine?
 Ok. Super, excelent! Bravo!
 Mi se pare fantastic că ai reușit să faci asta.
 Cris ajunat tine?
 Nu ești convinsă?
 Cam cum? Ca să știu.
 Ești confuză? Perfect!
 De-ai microfonul, că n-au uce, zice.
 Sunt confuză în acest moment.
 Pentru că?
 Nu știu.
 Ok.
 Dar simți că te-a ajutat discuția noastră, în vreun fel?
 Da, am înțeles.
 Mi-e frică să mă duc pe harta lui ca nu cumva să-i dau dre
ptate.
 Nu, ca nu cumva să simți că are dreptate. Atenție, nu fi ho
ață.
 Dar care dreptate? Eu pot să accept lucrul ăsta.
 Nu fugii.
 Unde să fug?
 Stai un pic.
 Eu nu am spus că ți-e frică să ajungi în perspectiva lui ca
 nu cumva să-i dai dreptate, ceea ce e o formulare.
 Eu am spus că s-ar putea să-ți fie frică să ajungi în
 perspectiva tău lui
 ca să recunoști
 că are dreptate.
 A dat dreptate nu înseamnă că recunoaște că are dreptate.
 Are semn și te zic.
 De uneori zicem cuiva că are dreptate doar ca să tacă drac
ului.
 Dar noi știm că n-are.
 Dar noi știm că n-are. Așa că mai taci-o.
 Iar eu vin și spun că s-ar putea să simți că are dreptate.
 Păi stai. Are dreptate.
 Și a recunoaște că are dreptate. Nu e același lucru.
 Nu ai avut niciodată conflicte în care știai că te înșeleș
ti și tot ai continuat?
 Nu.
 Sau, bine, conflictele au cam lipsit din viața mea,
 că nu, nu a fost relația de conflu.
 Ai înțeles un debat?
 Uneori e posibil să ne dăm seama că celălalt are un pic de
 dreptate,
 cum zice Florin, are și dreptate, nu neapărat totală,
 și totuși să nu recunoaștem din ego.
 A înțelege că celălalt are dreptate nu înseamnă că îi și
 dau dreptate,
 și ai dat dreptate nu înseamnă că și înțeleg care e drept
ate
 Bă, v-am pierdut sau are să-și te zic?
 Am ajuns la voi, perfect
 Mersi
 Imediatea, Matei, când mai ia dam acolo și i-am promis să
 duci Elena
 Te-am văzut
 Ai dat dreptate, ai dat dreptate?
 Dam, că...
 Roșu, roșu
 Acuma, merge
 Nu merge
 Roșu
 Merge?
 Merge, frățioare
 Merge și prea bine
 Merge și prea bine, țină-mă pui mai departe, te rogă, tu ai
 voce puternică
 A mers excelent cu colegă a mea
 dar totul bine cand a trebuit sa povesteasca din partea ei
 cum s-a simtit,
 dupa care a facut switch cu persoana care a avut conflictul
 si a inceput.
 Pai de ce e fost asa?
 Ca sunt o nerocita, o aroganta, o...
 In primul rand intrebarea nu e pusa bine.
 De ce este in cea mai agresiva intrebare de vocabularul um
an?
 V-am zis asta?
 De ce-ul este una din cele mai gresite formulari,
 mai ales intr-un exercitiu ghidat de genul asta,
 pentru ca il baga pe om in mod psihologic, in defensiva
 și în justificare.
 Nu este util, folositor valoros productiv, să folosești de
 ce,
 decât în anumite condiții, poate chiar dacă scapa o data
 contextuală uneori, e ok.
 În același timp, recomandare mea este să folosiți cum ai g
ândit atunci când, cum ai ajuns la concluzia asta, cum vezi,
 nu de ce vezi.
 Are sens? În primul rând.
 Și, doi, nu știu ce, continu.
 A fost amuzant că exprima tot ceea ce simțea ea, dar spun
ând de ce altă persoană.
 De ce te-ai portat orat cu...
 Pentru că sunt o aroganta, pentru că sunt o nenorocită,
 pentru că sunt o agresivă.
 Și debordat de stimă de sine, probabil.
 Așa, și după care am revenit.
 Ești sigur că ai putut să faci trecerea către persoana ceal
altă,
 deoarece ne-am recalibrat și a mers un pic mai bine,
 dar a fost cu o mică faza, că rămasese tot în filmul ei,
 deși era cealaltă persoană.
 Uneori în anumite circunstanțe, pățim exact inversul,
 dăm dreptate doar celorlalți.
 Are sens? Imediat, Matei. Imediat.
 Uneori avem momente cand suntem poate in anumite perspekt
ive atat de randiti,
 sau avem o stima de sine ne...
 Redusa odata candva dintr-un cine-si-a-n ce context de cine
va
 care ne-a facut sa ne simtim nevalorosi,
 incat am uitat ca si perspectiva noastra este valoroasa
 si da indreptate doar celorlalti.
 Nu ne mai aparam punctul nostru de vedere chiar si atunci
 cand avem dreptate.
 Are sens?
 Nu se întâmplă foarte des, poate multor oamenilor nu se înt
âmplă, dar eu cunosc oameni care le-să întâmplă asta.
 Și atunci apare o situație cumva neproductivă de dependență
 psihologică, în care eu știu că punctul meu de vedere nu
 contează, zi-mi tu ce să crede.
 Da, și este tendrință de a evita conflictul în care zic ce
 vrei tu ca să nu fie conflict, te recunosc.
 Fac ca tine. Dar e tot din stimă de sine scăzută. Are sens,
 Adam?
 Mersi frumos.
 Mulțumesc.
 Înainte să mergem la următoarele feedback-uri, vreau să vă
 zic
 Sau nu, hai să vă zic câteva cuvinte despre conflict după a
ia, altceva să te înainte, da?
 Despre conflict și confluntarea conflictul
 Mai area cineva acum pe sus, în afara de Matei pe acolo, pe
 sus, mă interesează
 3, 2, 1, Matei aici vrea un mic, te rog
 Și ne apropiem de final, vă permit
 Am vrut să vă țin doar o oră în plus, dar reușesc cu o oră
 jumate
 Eu am două lucruri, go
 1, mi se întâmplă ADS-a
 De fapt, peste 90% din cazuri,
 înțeleg și... sau cred că înțeleg și dreptatea celuilalt și
 pe a mea.
 Le văd pe amândouă cu un comitent.
 Ok.
 Și pentru că eu îmi înțeleg deja dreptatea mea, mă concent
rez mult pe dreptatea lui și pe ok, hai să...
 Vedem de unde vine. Bravo.
 ...cei cei cei cei, bla, bla.
 Și care e provocarea?
 Provocarea e că facă asta cu toată lumea, cu toate situați
ile și...
 Înseamnă că e obositor.
 E foarte obusitor si uit...
 Nu stiu...
 Ca ai si tu dreptate.
 Nu uit neaparat ca am dreptate, mi-o tin pentru mine,
 dar ma concentrez foarte mult pe dreptatea celorlalse sau
 pe dreptatea situatii sau pe...
 Care duce la ce rezultat, Matei?
 Sssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssssss
ssssssssssssssssss
 Ss... harta ta.
 Pai nu, vorbi cu nimeni cand vorbește el, te rog.
 Mhm.
 Încet.
 Care simt...
 Că în majoritatea cazulor...
 Duce la...
 Impresia sau sentimentul cerului la alt.
 Mhm.
 că doar e la dreptate.
 că eu nu am dreptate.
 Așa este.
 Și uită și de dreptatea mea.
 Și ai afea dreptate.
 Și nu mă mai simt auzit sau văzut.
 Și are complet sens.
 Întrebarea mea este ce parte din tine simte
 să facă asta la modul extrem
 în a te concentra foarte mult sau prea mult
 pe dreptatea celorlalți din condiții
 în care tu știi că o ai sau în mare parte o ai?
 Simt o responsabilitate.
 Să?
 simt o responsabilitate datorită
 abilităților de comunicare pe care le-am dobândit
 și de înțelegere pe care le-am dobândit de-a lungul timp.
 Prin studiu tău al psihologie.
 Pot?
 Prin studiu tău al psihologie.
 Prin studiu meu al psihologie.
 Ești terapeut dacă am înțeles, vine psiholog, nu?
 Sunt, dar termin acum Facultatea de Psihologie.
 Da, ești în domeniul, în batevăr.
 Da.
 Deci, practic, o parte din tine a decis, a, termină Facult
atea de Psihologie, deci o să vin psihologul tuturor.
 Oricând, oriunde, în orice context, pentru că nu e așa,
 Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu,
 nu, nu, nu, nu, nu
 decât ceea ce se vede la suprafata, în mod normal într-o
 conversație.
 Parta nu e teritoriu, bravo, înțeleg asta. Până aici înțe
leg.
 Da.
 Întrebarea mea este, unde decizi tu să mergi mai mult decât
 e necesar să înțelegi o perspectivă?
 Pentru că, Matei, în baza abilităților de comunicare, tu nu
 ar trebui să petrești mai mult timp
 decât de bun simți.
 Adică întrebări de explorare, nu știu, trei, cinci, minute,
 zece,
 ca să înțelegi o perspectivă, nu o oră.
 Unde decizi tu că totuși nu trebuie să mergi și mai departe
,
 de că tu ai înțeles perspectiva.
 Unde decizi tu să mergi mai departe de a înțelege o
 perspectivă
 până când celălalt ajunge să credă că tu n-ai pentru că tu
 ai uitat de ta?
 Nu știu și am să mai explorez.
 Ok. Și fii atent.
 Nu cumva ar fi mai util că de la un punct încolo să te
 concentrezi cu aceeași energie
 să-ți re-explici perspectiva ta acum cu o cună și-pa lui?
 Ba da.
 Știți cum am făcut?
 Ba da.
 Am făcut pentru că în situații fac, în situații nu fac într
-adevăr.
 Dar atenție, mi se pare că îți pui un standard prea înalt,
 din punctul meu de vedere.
 La nivel de am niște abilități și niște cunoștințe și știu
 de ce fac anumise oameni lucruri,
 încât am responsabilitatea ca pe tot să-i tratez cu aceeași
 cantitate de energie și de atenție.
 Ceea ce nu e adevărat.
 Unii oameni nu sunt responsabilitatea ta să-i înțelegi.
 Chiar dacă au dreptat.
 Dacă pot și vine natural?
 Corect, tu și Iisus.
 Dacă pot nu să-i înțeleg, ci pot să încerc să-i înțeleg, să
-i descoper și să.
 Eu știu. Sigur. Adică să nu mai contestu'.
 Ei. Are sens sau exagerez?
 Sau exagerez?
 O să mai explorezi.
 Perfect.
 Pentru mine e suficient.
 Are senz și o să mai explorezi.
 Amen.
 La un moment dat, de la un punct încolo, cu atât mai mult
 cât ai niște abilități,
 și vă rog cu toți acum, e nevoie să înțelegeți că nu suntem
 nici eu, nici tu, nici noi,
 nimeni salvatorii sau responsabili pentru a ilumina la cap
 pe unii.
 Doar pentru că putem.
 Nu suntem.
 Eu te-ți dau un exemplu personal și o să vorbim mâine, dacă
 esteți ok, că în seara asta
 va știne încă jumătate de ori oră lejer, dacă vă dau.
 Vreau să vorbim despre un concept care vorbește fix despre
 ce vă alesc acum cu Matei, care ne bloquează și ne conduce
 majoritatea relației, anume triunghiu dramatic.
 Probabil, Dana, lasă-mă, că I know what I'm doing, apreciez
, dar rămâi pe harta ta.
 Și mâine o să vă zic despre asta. Și o să vă zic niște
 chestii foarte interesante, care nu sunt doar despre în ce
 rol sunt.
 E un pic mai mult acolo și vreau să explorăm mâine cu...
 Să-ți uite să facem asta mâine?
 Și după aia facem aia cu obiectivele, bine?
 Că n-am uitat, doar are legătură cu o ziua de azi.
 Și...
 Bancul cu preotul? Vai, nu vreți.
 Și socrate și moarte?
 Doamne, nu vreți. Mâine avem o zi plină.
 O să vă zic bancul în seara asta ca să vă treacă până mâine
, dacă cumva jinglesc pe cineva.
 Și mai avem o chestie care e foarte scurtă.
 O secundă. Are sens discuția noastră de până acum?
 Da.
 Vreau să recadrez ceva.
 E prea tare vocea mea sau mi se pare mie ceva? Nu știu.
 Nu? E ok? Bun.
 Vreau să recadrez o chestie.
 Noi, vorbesc de mine acum, am avut foarte mult timp senzaț
ia că dacă am abilități cunoștințe, informații sau pur și
 simplu autoritate,
 de la un punct în colă, am o să am autoritate.
 Că mă știe lumea, că mă cunoaște, unii mă știu, whatever.
 Am și responsabilitatea de a nu refuza atunci când om vine
 către mine,
 indiferent că e contextul de curs sau context nepotrivit.
 De la un punct în colă, mi-am dat seama că nu am această
 responsabilitate ca obligație,
 doar pentru că am niște abilități,
 pentru că e mai sănătoasă pentru mine și lumea din jurul
 meu, și aici mă refer și la tine,
 și la toți cei care lucrească cu alții oameni din orice fel
 de rol,
 să gândiți în cum fac să contribui în societate, nu s-o sal
vez.
 A contribui în societate înseamnă să alăsa și pe alții să
 contribuie.
 Din rolurile lor. Medicină, psiholog, preot, oate, vărvorii
.
 Nu înseamnă ați asumat tot ce poți să faci pentru că tu po
ți.
 Și nu neapărat din salvator, ci din cumva un simț de dat
orie.
 Că tu poți... noi am avut-o eu, cel puțin.
 Și ca fost om al statului, uniformă și nimic, mi-a rămas un
 pic chestia de cetățenii contribuție, protejează, oferă,
 chiar dacă eu nu sunt siguran.
 Și așa am avut-o mult timp.
 Și când mi-am recadrat-o și am zis, bă, eu nu vreau să sal
vez țara,
 eu vreau să contribui la salvarea țării.
 M-am liniștit.
 Și am început să zic nu,
 atunci când chiar simt că ei nu sau n-am resurse.
 Acum, dacă plec de aici de la voi și m urc în Uber,
 că trebuie să merg undeva în oraș,
 un off-shed, un chofer de Uber mă recunoașe sau mă întreaba
 sau orice,
 eu nu mai intră în rol.
 Zic salut, apreciez, mersi de feedback, am pățit asta
 și te rog, dă-mi un mail sau scrie-mi aici,
 Dacă poți să spui, Ghin, dar nu azi.
 Are sens?
 Am pățit-o inclusiv la terme, fază reală.
 Eram la terme, nu glumesc.
 Jur, eram la terme, eram în saună,
 vă dau cuvântul meu de onoare.
 Am fost onorat.
 M-am dus în saună, erau câțiva bărbați
 și două-trei femei, m-am dus pe etajul de sus,
 m-am întolănit.
 Nu, nu ud, mă, calmați-vă,
 că m-am dus în slip.
 Sauna stie gluma.
 Si la un moment dat, am vazut o privire, cand am urcat tre
ptele, am vazut o privire.
 Dar am zis, mie se pare, nu are cum, nu sunt eu miezu, stii
?
 M-am asezat pe treapta de sus si am stat.
 Ce faci in sauna? Stai!
 Ce mai faci in sauna? Transpiri!
 Ce mai faci in sauna? Taci, dracu!
 Conditii simple, teoretic.
 Siau din spate.
 Vă jur.
 Și o să-ți dai seama că nu răspunți genul care răspunde la
 hei.
 Ignoră, nu. Ignoră.
 Hei.
 Deja mă simțeam, zic, nu cred, n-are cum, nu cred că face
 asta, juri.
 Bărbat.
 Că de-am ignorat.
 Un hei feminin mi-ar am... Hei?
 Nu trebuia să aștept, dar nu, era în fine.
 Un tip m-a recunoscut în saună, a usit ueșhoria de la NLP,
 am zis, da.
 Că eu vream să înțeleagă ideea că alți oameni încă fac saun
ă în liniște, la naiba, știi?
 Că m-a văzut la webinarii din 2020, din pandemie, și că și
 el stude la psihologie,
 și a început anul întâi, și el vrea să vină și nu-și
 permite cursul, și whatever the fuck.
 Și i-am dat bursă la tot revolutul din Revot6 Online,
 pentru că m-a plăcut foarte mult de el.
 M-a onorat în primul rând crederea lui, m-a recunoscut după
 nușcute webinarii de acum 2 ani, deci nu de ieri m-a văzut.
 Bă, dar n-am stat mult la povești. I-am spus, scuze-mă,
 sunt în perioada mea liberat, apreciez mult feedback-ul tău
,
 mersi mult, scriem la contact, arun sau scriem, pă, te pup.
 N-am stat cinci minute.
 Ajun la voi.
 Deși era un oran flatant, mă încăzit mai mult și sauna.
 Am adevărat că eram în sauna, ați înțeles ideea.
 Revin, nu ai obligația, chiar dacă ai abilitățile, să fii
 disponibil pentru toată lumea.
 Nu zic că faci asta din salvator, ci posibil să faci asta d
intr-un simț al responsabilității exacerbat.
 Și, în realitate, ajută mai mult să fii un exemplu pentru
 alții decât un sprijin pentru alții uneori.
 Și mai avem o chestie foarte mică, foarte scurtă.
 Te rog, nu mă grebesc.
 În timp ce sunt...
 Ei să grebesc, eu nu.
 În timp ce sunt ghid...
 În timp ce sunt ghid...
 Da.
 Simt nevoia sa ma balancez.
 Si cumva asa...
 Fie multe ori hipnotisit.
 Si eu pot sa-ti spun neori.
 Si nu stiu ce inseamna.
 Nu stiu ce inseamna din ce.
 Si eu pot sa-ti spun neori.
 Si daca e ok.
 E ok cat timp nu deranjezi vizual pe celor
 sau nu te percepe ca esti instabil gen fugi sau...
 Daca nu te percepe ca esti de-azi acum...
 Mane aici, pui mine aici.
 De-aia o secunda aici, o secunda aici, o sa il derutezi.
 Cat timp pentru el nu este un desconfort, ok.
 Nu vreo de ce. Si eu pot sa-ti spun neori.
 Știi? Este senzația de nevoie de mișcare.
 Dar nu sta pe loc foarte mult timp.
 Și are, cred dacă i-ar fi să mă gândească așa prin presup
unele 100% legătură și cu ritmul de respirație.
 Știi? Are sens?
 Fără să-ți dai seama, este un mod de a face pacing cu resp
irația celorlalți.
 Ok. Eu simt că mă concentrez mult mai tare, dar m-am gândit
 că poate vine și...
 Nu am un feedback aici, pățesc și eu uneori, mă observ și m
ă calmez.
 Dar nu e sigur ce-am zis. E doar un dințenin.
 Ok. Mulțumesc.
 Mersi și eu.
 Bun.
 Te rog.
 Ridică-te și mergi.
 N-am putut.
 N-am putut.
 Răzvan.
 Salut, Răzvan.
 Eu am o întrebare în legătură cu
 Pozițiile de sistem și
 Poziția lui Dumnezeu?
 Te rog, universală. Să-i spunem să nu activăm pe vrunul.
 Ce poți să înveți în plus
 în ele față de cele unul trei?
 Detașarea.
 Da, da, da. Ce e?
 Detașarea.
 Poziția sistemică nu mai e miză emoțională.
 Vezi ce se întâmplă,
 te poate întrista ce se întâmplă
 dacă te duci într-o pozitie sistemică în Africa
 sau în Ucraina.
 Vezi ce se întâmplă? Te poate
 afecta că vezi ce se întâmplă, nu se întâmplă ție,
 dar ești mai detașat decât în observator, da sau nu?
 În poziția universală apare ceva foarte interesant.
 În poziția universală, ori ce se întâmplă,
 e fix așa cum ar trebui să se întâmple,
 din motive pe care nu le înțelegi.
 Are sens? Ați pățit asta?
 Deci, băi, nu știu de ce,
 dar brusc mi să rupe de crezirea globală și de...
 pisoi care n-au, mama, pe marginea drumului, ca să exagerez
.
 Pentru că e totul perfect la nivel de univers.
 Sunt niște lege universale, o să vorbim poate altă dată,
 care vorbesc inclusiv despre legea dualității și a echilib
rui.
 Adică unde se întâmplă ceva nasol, se întâmplă undeva ceva
 bine și tu nu știi.
 Sau, unde se întâmplă ceva foarte bine, undeva e contrabal
ansat de ceva nasol.
 Lege universale e un pic alt domen, nu e al meu, dar...
 îl iau în considerare pentru că e destul de pertinent până
 la un punct, mă ajută voi ne.
 O să mai vrem despre asta. Are sens?
 Da, da, da.
 Detașarea și perspectiva de orice fac, orice se întâmplă,
 sunt bine.
 Asta vorbesc de universal.
 Și din punct de vedere, să ai libertatea în interior,
 să o fi accesat măcar odată, sau să știți să o accesez odat
ă pe săptămâna.
 Că, indiferent ce alegere faci, văi fi bine.
 Eu mă gândesc că e o stare de resurse.
 Are sens?
 Și atunci faci alegeri mai repede cu teamă de ieșec mai mic
ă,
 sau cu perspectivă de ieșec mai puțin importantă,
 pentru că ce contează este zoom-out-ul din sistem și din
 Dumnezeu universal.
 Ai o perspectivă a unui tipar pe termen lung, nu mai este
 vorba doar de momentul prezent,
 care e în Eucelalot Observator.
 I vezi un pic direcția.
 Are sens?
 Mersi.
 Încă o chestie.
 Go.
 Sunt curios de ce zice ai la început cu...
 Ne zice ceva de ca și cum.
 Mâine, dacă sunteți ok, că e 7.30, v-am promis 7 și deja mă
 bateți câțiva din priviri.
 Bun!
 Vă zic, bancul, după aia, înainte de banca, spuneți voi, vă
 rog frumos,
 cu ce plecați acasă din această primă zi de modul 3,
 dacă ar fi să o descrieți sau să iei o singură convingere
 replică,
 ceva ce a fost important și interesant pentru tine, chiar d
acă ai repetat-o, chiar dacă ai s-o și altceva,
 al cineva, care ar fi aia care pentru tine a meritat să fie
 astăzi aici la modul 3-1.
 În special dacă nu ai vorbit cu mine până acum. Te rog.
 Faza cu posibilul și probabil, mersi frumos.
 Te rog.
 Să practic săptămâna pe spatele mele foarte frumos. În sp
ate, te rog. Tu.
 Metoda și ce? Mulțumesc frumos.
 Nu mai dați microfonul că vreau să fie rapid.
 Deci, pe sărite, cine n-a vorbit cu mine aproape deloc din
 ceodată sau astăzi, mâna sus și îmi spuneți cu ce pleci.
 Te rog.
 Poziții perceptuale îmi zi mulțumesc.
 Mersi.
 Te rog.
 La ce rău renunț sau la ce rău nu vreau să renunț?
 Nu vreau să renunț ca nu cum va să-mi fie dor.
 Mersi.
 Te rog.
 Să contribui în solita, nu s-o salvezi.
 Mersi.
 Te rog.
 Influențează reciproc.
 Excellente, iti multumesc frumos. Te rog aici.
 Nu tot ce e posibil este probabil foarte bine. Bravo, te ro
g la nea.
 Ok? Alcineva, te rog.
 Nu te aud mai tare?
 Cu cat lastriteza sa sape in mine cu atat mai multa bucurie
 va incapea.
 Mersi frumos. Sofii!
 Cum? Mai tare.
 Perspectivea noi, mersi frumos, alcineva. Te rog.
 Nu contează ce știu, contează ce integrez.
 Mersi, Teo.
 Ok, mersi frumos, te rog.
 Excelente emoții nu sunt pozitive sau negative, sunt potri
vită sau nepotrivită în funcție de context, te rog.
 Rezidența comunicare e lipsa la portul lui Cati.
 Când e aici, te tu ne vrei puti să percept al lui eu, te ro
g, lângă Cati.
 Excelent! Bravo! Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Suntem foarte bine!
 Bravo! Te rog!
 Mintea și corpul să influențează reciproc.
 Te rog!
 Bravo! Excelent! Îți mulțumesc!
 Acestea fiind zis, a fost o zi plină.
 Îmi promit că amâine să fie cel puțin la fel de plină.
 Înainte să vă zi bancul, este un banc foarte greu,
 dar luați umorul din el.
 Eu am râs pentru că s-o ciopat undeva, probabil undeva,
 în partea într-un undeva din mine.
 E un banc negru, ca să zic așa, dar pe mine m-a amuzat.
 Deci, luați-o la nivel de...
 Nu personal, ok?
 Care este colindul preferat
 a unui preot catolic?
 Colindul preferat a unui preot catolic?
 Care este colindul preferat a unui preot catolic?
 Scoală gazdă din pătuți.
 Ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha ha
 Vă mulțumesc frumos pentru vizionare!
