 Cum schimbăm o emoție?
 Deci apare o emoție...
 Mă limitează?
 Deci o emoție care mă ia prin surprindere,
 într-un context în care nu am nevoie de ea pentru că poată
 să fie limitativă,
 Pot să fac așa.
 Break state.
 Mai știți ce înseamnă break state?
 Da. Spuneți.
 Întrerup starea emoțională. Cum?
 Cum întrerup?
 Schimb subiectul.
 Subiectul. Bun, altceva. Ce fac?
 Nu, nu încă.
 Ce mai fac? Dacă vreau să fac un Braistay pentru un coleg,
 ce-i fac?
 Îl ating. Îi fac pe mână, salut. Sau pe picior. Îi distrag
 atentia, le-au prin surprinde.
 Sau îi spun pe nume. În momentul în care o persoană își a
ude numele, în secunda aia să activează rațiunea pentru că
 spune ok, e ceva important aici, nu știu ce e, dar mi-am au
zit numele.
 Numele pentru fiecare dintre noi este cea mai personală po
veste despre noi pe care o știm. Este primul lucru pe care
 am primit la naștere, numele.
 Așa fac nevoile pe prețe cu totii, când le știm orală aia
 de o ora, când le spun, tăi auziți, nu?
 Noi nu auzim nimic până auzim numele, știu.
 Da, dar?
 Da, dar. Știu, știu.
 Numele, când ne auzim, ieșim din orice fel de proces am fi.
 Pentru că ne atrage atenția instantaneu.
 Sau, spun o glumă, umor.
 I-l bag un banc, i-l bag o glumă.
 Schimb direcția, deviezi atenția.
 Este metoda preferată de break state de către majoritatea o
amenilor, inclusiv anumea a fost mult timp și acum aia, dar
 acum aștiu ce ești.
 Când mă simt vulnerabil sau inconfortabil, am făcut o poant
ă imediat și m-am ieșit din situație. Pac, pac!
 Imediat! Dar acum știu că de fapt este un break state de la
 ceva ce nu vreau să simt.
 Acum nu mai păcălesc. Mult timp m-am păcălit. Credeam, da,
 mă, eu așa sunt, mă, să-mi entuziasc, să-mi schimte viață.
 Mă făceam că sunt așa pentru că nu vreau să simt ce simțeam
.
 Este motivul pentru care, de obicei, când apare un subiect
 tabu, cum e sexul, oamenii răd cel mai mult.
 întâmplator. Așa de multe glume sunt cu sexul în lumea.
 Știți la ce mă refer? Când auzi un subiect tabu,
 te simți vulnerabil pentru că tot știm că e ceva acolo
 interesant,
 dar nu-i frumos să vorbim. Hai să ne facem. Vorbim de, nu ș
tiu,
 metafore, vorbim în cuvinte, nu vorbim pe față, că nu e ok
 să vorbești o față
 de ceva ce tot știm că e acolo. Bama, o dăm în glume, core
ct?
 O metodă de schimbare a emoții. A doua metodă este
 Asociere. Mă asociez într-o altă emoție pe care vreau să o
 simt.
 Simt tristete acum și nu e cadru, nu e ok?
 Bun, mă asociez într-un moment în care aș vrea să simt, în
 care am simțit ce vreau să simt acum.
 E un moment în care nu e ok să simt, nu știu, de tașă ăsta,
 anxietatea, hai să mă asociez într-un moment în care am sim
țit camul și pacea și încrederea.
 și mă asociez.
 Asociindu-mă într-o altă emoție, ce să schimbă?
 Starea emoțională, cu totul.
 Are sens?
 Și o altă metodă prin care pot să-mi schimb starea emoț
ională
 și să, mai mult decât atât, să activez o stare emoțională
 care
 durează o secundă, maxim două, să se așterne, din senin,
 fără să fac procesele astea, se numește ancorare.
 Și vine din NLP.
 Și este următorul proces termen pe care vreau să-l
 introducem,
 pentru că vă lucra mult pe această direcție în următoarele
 module.
 Ancorarea ca definiție înseamnă legătura inconstientă între
 un stimul extern și o stare emoțională interioră.
 Exemplul de ancare. Sirena de poliție. În momentul în care
 auzit sirena de poliție indiferent că sunt vinovat sau nu,
 că am făcut ceva sau nu, simt anxietate ca nu cumva eu să f
iu vinovat de ceva. Corect?
 Mirosul bradului de Crăciun. Când simt mirosul de brad de
 Crăciun, mintea mea se duce aproape instantană la Crăciun.
 Corect?
 Culoarea roșie de la semafor. În momentul în care văd culo
area roșie la semafor, ce fac? Zic, ce-o fi culoarea asta?
 Știu pe pilot automat că este interzis. Nu are loc un
 proces logic care să zică, a, culoarea roșie, ce era asta,
 mă, mă?
 Roșie, nu știu, verde aici, cam foie, nu mai știu. Da, pasi
une, roșu, pasiuni, hai să mă duc mai tare. Nu.
 culoarea roșiei este o ancoră instantanee care spune o preș
te.
 Anchorle pot fi vizuale, auditive, chinestezice atingeri,
 olfactive, miros sau gustative.
 Când treceți pe lângă o patiserie, când mergeți pe jos în
 oraș,
 Aș sentiți miros din cozonac făcut mișto, așa cum așa.
 Care e prima persoana la care vă gândiți?
 Bunica.
 Corect?
 Sau mama, sau unchiul, sau la țară, sau...
 Iar asta se întâmplă pentru că în creierul nostru, din
 punct de vedere anatomic,
 centrul emoțional este, dacă nu mășil identic, dacă nu
 foarte aproape,
 de centrul care prelucrează mirosul.
 De asta mirosul este foarte ușor asociat cu emoții.
 O melodie.
 O melodie.
 In momentul in care aud o melodie, voi simti emotia ancor
ata de acea melodie.
 De obicei aceiasi.
 Am trecut la mare.
 Am trecut la mare. Sau?
 Am trecut la mare.
 Melodia mea de la inceput cu Iubi.
 Aud tot timpul, ai Iubi, sa dansam, ca e melodia noastra.
 Ba, nu-i melodia ta, e emotia ta.
 Bucurete de emoția ta!
 Și lasă-mă pace pe iubi!
 Tu te riși tare că Cathy-i lângă tine!
 Ești într-un cadru safe în relații cu mine, prietenii!
 Cathy-i lângă tine, nu știu cum dă cu piciorul!
 Am văzut, să filmează, e ok!
 De exemplu, am avut o expresie pe care o spunea cineva într
-un anume fel pe un anume ton.
 Da, exact. Poate să fie auditivă.
 Ce-ai făcut Bobiț?
 Ce-ai făcut Bobiț?
 Sucesul majorității dintre cei care fac umor pe scenă, sau
 orice fel de spectacol pe scenă, este ancorarea.
 Pentru că ancorează felul în care se simte publicul lor de
 anumite comportamente ale lor.
 Dacă publicul râde odată la o glumă de-a mea, un profesion
ist ține minte la ce s-a râs și o va repeta de câteva ori p
ână la finalul seii.
 semește callback în stand-up
 și de fapt înseamnă aducere înapoi a emoții.
 De multe ori fără niciun fel de sens.
 Duh, mă de asta, ce ai făcut Bobita? Și încep să râze
 automat pentru că
 ea ancora auditivă pe umor.
 Nici nu știu ce sens are. De multe ori râși și n-are niciun
 sens.
 Și râți mai tare că n-are niciun sens.
 Știi?
 Ok, alte alte. De exemplu.
 Superficia de orice fel poate fi asupra lumea trebuie să nu
...
 Nu, poate să fie ancorată
 Pisiția e o ancoră, dar nu superstiția. Pisiția e o ancoră
 vizuală care îți declanșează, nu superstiția, ci teama.
 Are sens? Da, e o ancoră vizuală. Așa este.
 Suferite de orice fel, în caldă ca pisica, poate să-i spăt
ii?
 Modul în care ați-o transmis, Ankora, modul în care au avut
 un sulativ,
 încât prin comunicare pisica neagă în felul ceva și a s-o
 instalat.
 Vineri 13. E ancoră. Vineri 13.
 Vineri 13. E ancoră. Vineri 13.
 Vineria cea mai bună. Vineria cea mai bună.
 Vineri 13, o pisică neagră și mai spar și o glindă, salut!
 Îți-ai luat-o! Eu am pățit-o!
 Eu am pățit-o!
 Și eram ceva de gen, ok, și acum ce fac? Chintu-mi depresie
 sau care?
 Nu-mi dau seama ce...
 Nu mai am nicio semn de multe ori.
 De exemplu, vineri 13, vineri 1200 cu templieri, când a f
ost nimicit și toate astea.
 A fost 800 de ani, dar atât de bine s-a transmis povestea.
 A rămas doar rezultatul.
 În momentul acela, când? Când?
 Asta. Anchorarea, atenție, nu este un proces logic.
 Anchorarea este un rezultat, declanșarea anchoră este un
 rezultat al unui stimul fără nicio fel de sens.
 La nivel rătional înțelege o prostie.
 Da.
 Dar totuși stim, tot e amă.
 Da. Așa e. Aia e anchoră. Așa e.
 Dar poți să crezi o alcoolă și vizabite o anumită stare.
 Evident. Se folosește foarte mult în seducție.
 Nu mă pică, să-ți spui, calmă, bine, dragoză, așa mai dev
reme.
 Deci să-mi spună de istiunea ea.
 Nu vreau să-l mai văd pe Y.
 Îți faci o chestie și cum vezi, fac.
 și întâmplător în sala avea un coleg pe care îl chema exact
 ca pe o soțu.
 Și până la modul 3 n-a avut să se recontactă. Nu se jucă,
 nu... nimic.
 Salut, nimic. Deci nu cumva să... ca avea ancoră, da? Ajun
gem acolo.
 Neproductivă. Pe care am dezancorat-o, că se poate dezanc
ora.
 Vă spuneam că ancoră e un proces foarte util și folosit în
 seducție.
 Până... dus până la manipulare.
 Lasă-l că zicea ceva interesant!
 Dar cum avem în subcurşetă o grămadă de ancorări?
 Evident!
 Și care ne urmăresc, poate?
 Așa este, așa este.
 Adevărata libertate emoțională înseamnă conștientizarea anc
orilor pe care le am
 și dezancorarea și dezactivarea lor.
 Aia e libertate emoțională.
 Până când nu devii conștient de ancorile pe care le ai,
 inclusiv cele limitative, tu nu ești liber emoțional.
 Ce e de care o să facem?
 Seductii.
 entuziazm, bucurie și orice altă stare mișto.
 În secunda în care o vezi o persoană respectivă, că o trăie
ște, îi stabilește o ancoră.
 Vizuală sau chinestezică?
 Să zici-mi că tu ai fi o tipă simpatică.
 Blumez că...
 Neburele.
 Da, nu e genul meu.
 Să spunem că tu ai fi o persoană de care eu vreau să stab
ilez niște relații și vreau să te combini și să te fac să
 simți ce vreau eu.
 În momentul în care el sau ea observ subiectiv, consider că
 tu simți ceva ce cred eu că-i benefic să-ți aduce aminte
 sau să pot să folosesc pe viitor, când tu simți acela.
 Râzi, să spunem. Ea zi, mișto, interesant. Și, pa, iar o
 fac să râdă. Pam, și mai fac odată așa. Râdă, râdă, râdă.
 Și iar îi fac așa. În secunda în care el nu mai râde, el i
ar nu mai râde.
 Și fac, nu, ce faci? Cum ești?
 Începe automat să se...
 Nu o să râdă neapărat, dar interiorii se va declanșa ancora
, care spune
 Te simți bine când se declanșează ancora
 Dar să intru cu o zi?
 Evident!
 Mersi, e ok. Are sențe, vă sun?
 Sau un cuvânt
 Sau un cuvânt
 Bunăseara România, bunăseara București
 La cine vă gândiți?
 La TV1
 Zi mai tare
 La TV1
 La ce te mai gândești?
 Pro TV Andreea Esca
 Drași Tovarăș
 Și asta ne ocupă tot timpul
 Da? Nu sunt eu mare fan al lui, da?
 El e, da, ancora auditivă
 În momentul în care devin conștient de acest proces și vre
au să îl folosesc în favorea mea, am o libertate de opțiuni
 Avea Marius, prietenul și partea meu, Marius Simeon, de
 care vă tot spun că mă e prieten foarte bun,
 avea un exemplu genial în sala de curs, la un moment avea
 un cursant pe care îl înverva,
 tot timpul îl întrărupea, nu putea să vorbească de ele, tot
 timpul avea exemple, avea întrebări,
 nu puteai să vorbești de ele, efectiv, și era nervant.
 Horia.
 Horia.
 Nu, eu nu eram chiar așa, eu eram trecuse în etapa aia.
 Și la un moment dat, Marius se învervează și spune, bo, ok,
 n-am să-i fac, l-am rugat, i-am explicat, i-am dat,
 Nu vrea, dacă nu vrea, nu vrea. Și ăsta începe să vorbească
 și îi cida, te rog, zi.
 Și îi lasă să vorbească și când a tăcut, face...
 Mulțumesc. Și pleacă mai departe. Ăsta iar începe să vorbe
ască.
 Să uite iar, le vorbește, vorbește, și apoi... Când a tăcut
, iar.
 Și tot așa devăturează la patru ore.
 La un moment dat, când ăsta deschide gura,
 îi spun, Maru, știi ceva? Și Maru zice, da, te rog.
 Înainte că ăsta îți deschide gura și a făcut asta, făce...
 A uitat ce a vrut sa spună. Pentru ca ancora vizuala i-i sp
unea, ai tacut.
 Aport. Are sens? Da.
 Tot de la Marius. E Pavlov. Bravo. Ați auzit de Pavlov? Da.
 Care ducea mancare la cain si la un moment a observat, cain
ii incepeau sa saliveze, direct in momentul in care s-a pr
indea bec cu fara, iti primeasca neapara mancare.
 Ancoră vizuală, păbec!
 Să spunem după aia că...
 Când Pavlov a vrut să pregătează, nu știu ce, murează, nu
 mai așa mâncarea,
 a zis la sficin că câinii se aprinde la mine și ăsta se vin
ă cu mâncarea, știi?
 Era o glumă.
 Mai știu cum mai vreau să vă spun ceva.
 A, tot de la Mareu, să amănezăm pe foarte bun din terapie
 de data asta,
 o persoană, o mama, veni și l-a căutat cu un copil foarte,
 foarte activ,
 care nu dormea noaptea, deloc.
 El dormea ziua. Noaptea lor copilului incepea la 7 dimineaț
a,
 ziua copilului incepea la 7 seara.
 Când părinții veneau acasă la muncă, rubți, terminau deopam
ă zi de muncă,
 nu puteau să se odignească pentru că copilul numai că era z
i pentru el,
 ci zi pentru el însemnea tobe la oale
 și aruncat de tot felul de obiecte prin casă și țipa, și
 dansa și urla.
 Nu avea nicio problemă. De lașa considera asta era bioritm
ul lui.
 La care Mario se spune, ok, după ce a auzit care e provoc
area copilului, spune, care e muzica preferată a aceeasi cop
ilu?
 Avea 4-5 ani nișori. Care e muzica preferată a aceeasi cop
ilu? Pentru că în timp și-a dat seama.
 Spune, colindele lucrușcă.
 Dice, ok, vreau să duci acasă și să nu faci nimic din o să
ptămână.
 Dar în momentul în care copilul se pregătește să doarmă la
 6 din ața, așa, pentru el noapte,
 dă drumul într-o cameră undeva, în surdină la colindele luc
rușcă.
 Și las așa să se miargă jumătate de ore până când el ado
arme.
 Asta cum mă te-ai stâmpit? Eu vin la tine cu ceva, tu mă pu
iți până un colinde, păbune?
 În Iulie?
 Da, în Iulie.
 Dar era atât de disperată că nu funcționeasă nimic la câți
 terapeuti fusese, încă să încercăm.
 Și face chestia asta timp de o săptămână.
 Să spună pe Marius, da am făcut ok, și acum ce fac?
 Deci acum te rog să dai drumul la colindelor lui Hrușcă cu
 o oră înainte ca copilul să-i fie somn de fapt.
 Cum adică? Păi dai drumul la colinde la ora 5 dimineață. C
ând copilul se cuca la 6, dă drumul la 5.
 Tot așa într-o cameră, undeva în surdină. Bine. Dă drumul
 la 5 la colinde, ăsta tot cu tobe, la un moment dat păla 5
 jumate...
 Copilul adoarme. Colindele mergeam în continuare. După încă
 o săptămână, în ce crezi că a făcut? A dat la 4.
 Copilul a început să adormă la patru-jumat.
 După încă o săptămână, a dat la două, și așa mai departe, p
ână când copilul a ajuns să culce ca și cum era perfect
 normal, ora 8-9 seara,
 doar în momentul în care auzea colindele lui Hrușcă, îi să
 făcea somn,
 dormea perfect în regule și sănătos până la 6-7 de dimineaț
a, fără niciun fel de altă intervenție, de niciun fel.
 I-a rescris comportamentul, ancorând starea de somnolență
 de auditiv colindele lui Hrușcă.
 Cum era oare adevărată probleme?
 Nu știu, nici nu contează.
 Că fac o glumă cu firme mare și zic că nu suntem în emisfer
ă nepotivă.
 Nu știu, nici nu contează. În astfel de situații...
 În altă parte.
 Suntem încăcătă, nu am născut la 5 dimineață, așa, s-am mun
cit mult ca să vă ducem să dormă la 1 noapte.
 Înaintea, într-o finală și cu scoala și cu tot, reușește să
 dormă la 9.
 E mai puțin important cauză, cât e important ce poți să fac
 ca să intervin.
 Și apoi o să scot ancorat, pentru că evident că a fost înt
âlnat foarte bine în caz copilului, dar încât e de ecologic
 pentru viitorul om să rămână ancorat în crușcă, e galt-sor.
 Adică știi că, pe majestatea naturală...
 Depinde unde lucrezi.
 Bine, mă!
 Da, te rog, Mica.
 Acum, trebuie să te duc de albastră, mă, de că trebuie să f
iu un oameni de albastră,
 nu deci, fără ceva e mult mai mult.
 Poftim.
 Dar acum, realizăți că el adulți, fii la facultate,
 îi pun în faptă mașină,
 și se timăraște când vine cu mine și atunci îmi spui asta,
 până îmi chinăști doar.
 Ancură, exact.
 Și cum îl form?
 Nu-i mai pui melodia.
 Pune-i un chelu.
 Eu stiu, nu stiu, poate un biugimafia.
 După blocurile grii.
 Se poate dezancora.
 De Mozart.
 Am un problema cu cine? Cu Mozart, Fira i Familia.
 Tine Mozart, da.
 Îi faci o alta ancoră sau o dezancorezi?
 sau o dezancorez. O să învățăm să dezancorăm.
 Pentru că procesul de ancorare îmi spune că dacă e ceva ce
 pot să fac să ancorez, înseamnă că pot să fac ceva și să
 dezancorez.
 Pentru că suntem plini de ancore pozitive, mișto, faine,
 dar suntem plini de ancore limitative.
 Public speaking.
 Eu nu ies când ies în fața unui public și, mă rog, la mine
 nu mai e cazul, dar când aveam emoții,
 Nu avem emoții pentru că era o anume persoană pe scaun, ci
 avem emoții pentru că se repeta constant același timpul.
 Adică eu în fața unui public. Eu cu public aveam o problemă
 și am dezancurat publicul.
 Ancoră neproductivă. Melodie.
 În momentul în care aud o melodie pe care am auzit-o acum
 ceva timp în un moment de intensitate emoțională maximă
 și nu-s conștient că am auzit-o, de câte ori voi auzi melod
ia, mă voi simți în stare de atunci.
 Tristețe.
 Voi simți tristețe de fiecare dată că nu am o melodia aia f
ără să am habar de ce să întâmplă chestia asta.
 Limitativ. Și o să zic, bă, așa e melodia.
 Nu. Altă o să distreze cu melodia aia.
 Ancor, neproductivă.
 La o mormântare, știți că este obiceiul de a consola perso
ana care a rămas în urmă, da?
 Îmi pare rău, condoleanțe, îl iei în brațe, îl ții după umă
r.
 repetând acelasi gest cu persoana aia decat de zeci de memb
ri de familie sau prieten,
 este suficient ca dupa niste ani de zi să le ia cineva în
 brață după umără așa
 și ala va simți instantaneu să plângă tristetea profundă pe
 care a simțat atunci când era fost în următarea
 fără să știe de ce. Pentru că de fapt e activat o ancoră.
 Are sens?
 Ancoră limitativă, foarte desântânită. Relatia de cuplu.
 În momentul în care apare o provocare, o ceartă între
 partnerii de cuplu.
 Tendința needucată a partnerilor este să stea fața în față
 și să-și spună ce au de spus.
 Și să-și aduc aminte de la...
 Da, pe lângă asta.
 Însă, știți oameni, nu voi alții, care atunci când sunt
 foarte furioși să-i zică celuilal.
 Dacă e celuilalt, nu plecă, că am ceva să spun. Dacă ești
 nervos, vine cu așa și spună-i despre ce-i problema.
 Lăsa-l să plece dacă e furios. Pentru că dacă îl obligi pe
 el sau pe ea să stea să se uite la tine, să te privească în
 timp ce e furios, va încora chipul tău de starea lui emoț
ională.
 și va ajunge doar să te privească și să simtă ce simțea at
unci.
 Indiferent de sex, nu are legătură cu bărba femeie.
 Exemplu, în aeroport, un cuplu care a ajuns la destinație
 în Tenerife, nu mai știu unde, și-a pierdut bagajele.
 Le-au trimis în Manchester. E o Tenerife și era un
 Manchester.
 Bagajele au rămas cu pantaloni de pe ei și cu portofele.
 Ea sau el, nu mai stiu.
 Ea, sa zicem, stai sa rezolvam, stai sa discutam, uitati la
 mine, asculta-ma, hai sa-ti explic.
 El nu, lasa-ma sa ma calmez, ca-ti nervoz, te rog frumos.
 Ea nu, Batman, hai sa-ti explic, lasa-ma, ca o sa fie bine,
 sa baga-n fata lui.
 Stai intuitiv cumva, nu, lasa-ma sa ma calmez, ca o sa ma
 relaxezi, o sa raza acum, hai sa-ti nervoz, ura, si incepea
 sa urle.
 Evident, au venit din vacanta sa razava problema, dupa ceva
 timp, tipul nu stia de ce se nerveaza doar privind usatia.
 Mă, doar să uit alea și bă, îmi vine să-mi nebunez murs, mă
, n-am niciun motiv.
 O iubesc, suntem acas, suntem bine, suntem ok, nu înțeleg
 de ce.
 Ancoră vizuală, pe chipul săuției.
 Subtil.
 Și suntem plini de ancore de genul ăsta.
 Și productive și neproductive.
 Ești atent la ce simți în legăture cu ce stimul.
 Pentru că, dacă e o rețetă din care e formată ancoră, este
 așa.
 Stimul extern, vizual, auditiv, chinestezic, olfactiv sau
 gustativ,
 Stimul, adică ceva se întâmplă care se declanșeze, este
 declanșator, stimul sau paranteză declanșator
 și emoție ca reacție la acel stimul.
 Practic, este o legătură de causalitate între un stimul și
 emoția pe care o simt.
 Ca să le identifici, e sufficient să-ți dai seama ce simți
 și ce-a provocat.
 Când simți că emoția nu-i potrivită contextului și totuși
 simți același lucru constant în același context, înseamnă
 că ai o ancoră care să declanșează din ceva motiv.
 Și o vei găsiți, garantează.
 Are semn și văzit până acum.
 În momentul în care am o emoție care nu mi este productivă
 într-un moment și am nevoie de o altă emoție, ca resurse
 pentru un anume comportament,
 Este suficient să îmi creez o ancoră pentru acea emoție pe
 care vreau să o declanșez.
 Este suficient, e rapid, e instantaneu, eficient, gratuit
 și ușor.
 Nici măcar nu nevoie să reîncar ceva ce nu se golește.
 Iar pentru asta am nevoie să urmez câteva reguli.
 Calitățile ancorii sunt următoarele.
 Unui ancor e eficient.
 Distinctă
 și
 repetabilă.
 Când creez o ancră conștient,
 e nevoie ca acea ancră pe care o creez
 cea ancoră pe care o creez să fie una distinctă de orice
 alt gest sau stimul extern
 aș putea să fac, adică să nu confund.
 Și repetabil, adică să-mi aduc aminte care e.
 Pentru că dacă ancorez o stare emoțională, foarte intensă,
 foarte produtivă, foarte faină,
 dar cu o ancoră, gest, stimul de care nu mai mi-aduc aminte
 și pe care nu mai pot să-l repet,
 degeaba am ancoră aia făcută.
 Nu voi activa decât din greșele.
 Corect?
 Am un amic care și-a încorat, la un moment dat, încrederea
 în sine prin gestul ăsta.
 Și el când strângea pumnul, i s-a declanșat, a încorat înc
rederea în sine.
 Cum ar fi fost să-și declanșeze, să-și încoreze încrederea
 în sine în felul următor?
 Mai fă tu aia două oră, că eu nu știu.
 Pura va ancora cu gestul ăsta, puritatea în credere în sine
 pentru că a doua oră nu va putea să mai repete. Are sens?
 Pura.
 Da, du-te la un interviu cu ancorață și o să zic că, pri
etenii, hai că ești acceptat la casă, știi? La nebuni.
 Emotii a încorată să fie una pură.
 Pentru că dacă eu ancorez entuziasm cu un strop de frică,
 s-ar putea să se ajungă să fie limitativă acea ancură.
 Pentru că ancorez și entuziasmul și frica.
 Are sens?
 Întrebări? Până aici?
 Sincronizată.
 Bine sincronizată.
 Adică...
 Să fie aplicată la momentul de fix dinainte maximul emoț
ional.
 Să fie aplicată în momentul de dinaintea maximului emoț
ional.
 Ca intensitate.
 Dacă ancorez ancora aici, când deja emoția e la maxim, ce
 mai ancorez în același timp?
 Tendința de scădere.
 Dacă ancorez ancora aici, când ancora încă urcă, nu mai are
 emoție.
 Când ancora încă urcă, nu mai are mult, dar încă urcă spre
 potențialul maxim, ancorezi tendința de creștere a emoției.
 Are sens?
 Vrei ancora corect, însă vei ancora neintens.
 Și atunci nu va fi... Când se va declanșa, se va declanșa
 cu emoția de aici.
 Nu cu asta de aici.
 Când se declanșează o ancoră, se declanșează de obicei 99%
 din cazuri la intensitatea la care a fost ancorată.
 Prin urmare, interesul nu este să o ancorezi la maximul,
 aproape de maxim,
 nu la maxim, pentru că altfel ancorezi tendința de scădere,
 adică după aia va scădea.
 Și nu vreau, vreau să crească.
 și ancorând și tendința de creștere, se va declanșa emoția
 la intensitate aproape de maxim și va crește.
 Poftă, dar eu nu cred că-mi tu concret.
 Aici nu prea înțeleg.
 Da.
 Și o să vezi că facem și de omăuri.
 În momentul în care vreau să ancorez, de exemplu, încredere
a în sine,
 eu ca și ghid am rolul de raport cu exploratorul,
 Ghidaj al exploratorului, câștigarea încrederii, pacing dup
ă el, eu sunt acolo pentru el.
 Când lucrez cu ancorarea, ca proces de ancorare, am și rol
ul de calibrare.
 Ce era calibrare, mai știți? Acuitate senzorială, observ
area tuturor lucruri care se schimbă în același timp de la o
 secundă la secundă.
 Adică dacă constat că exploratorul meu urcă, că se va vedea
 în un verbal, pe culoarea pielei, pe buză, se va lărgi, pe
 calm, pe postură, se va vedea că el accesează și urcă în
 starea de încredere sau de calm,
 unde eu apreciez subiectiv că este maximul, voi aplica
 ancora.
 100% subiectiv pe baza calibrării mele și a cuității mele
 senzoriale pe care am antrenat-o.
 Nu este o procedură unde se spune, bă, aicea, deci nu mai
 departe aici,
 ci stric pe baza proprii voastre acuitat senzoriale și
 calibrări subiective.
 Și la propria persoană?
 Da. La propria persoană e mai ușor, pentru că tu îi știi
 mai bine decât orice alt ghid
 care ar putea să te ghideze când este maximă emoție și când
 nu. E mai ușor.
 Ce înseamnă aplicar? Fac semn?
 În funcție de ce fel de ancoră este, vizuală, auditivă, fie
care o alfactivă, dacă e vizuală pun imaginea în față.
 Dacă e auditivă, dau play la sunet.
 Dacă e chinestezică atingere, la ting efectiv.
 Și avem astăzi exercițiu de ancoră chinestezică.
 Dacă e olfactivă, elicitez mirosul care e acolo, pâine cald
ă, mai știu eu ce.
 Și dacă e gustativă, îl pun să guste din ceva ce vreau să
 ancorez.
 Dar rar, nu am lucrat până acum cu ancorare olfactivă-gust
ativă, am lucrat cu dezancorare olfactivă-gustativă.
 Aveam pe cineva acum două generații care au avut o ancoră
 gustativă, a fost o provocare și pentru mine, pe pastă de
 dinți.
 Cu mulți mulți ani în urmă lucra la ceva, nu știu ce, șant
ier și era nevoie pe vremuri, nu știu câți, nu știu câți,
 care aveți acum 18-19 ani mai greu, nici eu nu am prins-o
 chiar la plin.
 Se scotea benzină și motore din rezervor cu gura, punea fur
tunul, trăgeai și puneai în alt rezervor. Stăți de acord cu
 mine?
 La un moment dat, asta a tras furtunt benzină motorină, par
ca, dintr-un rezervor, și-a înghițit.
 Și-a înghițit motorina și a venit rău.
 Repede, ca cumva să spele gustul, s-a dus și s-a spălat pe
 dinți.
 BAM! Ancoră gustativă pe diesel și pe pasă de dinți.
 Să spăla pe dinți, lui venea să vomite.
 Pentru că declanșase ancora... În fiecare zi de două ori pe
 zi, îi se declanșa ancora.
 La cursul de NLP, când ne-am întâlnit, avea intensitate, câ
te avea, mai știi?
 10, 9, 10.
 După un exercițiu pe care o să o facem și noi astăzi, dacă
 nu mâine, i-a scăzut la 2.
 În sală.
 După 3 zile acasă îmi dă mesaj, nu vine să cred că nu mai p
ățesc astăzi.
 Deci, să spală și el pădiniț ca om normal după 20 de ani de
 zile.
 Că el să spăla pădiniț pentru că era igienic.
 Dar pentru că era un kin.
 Are sens?
 Bine sincronizat, adică fix înainte aproape de final.
 de final. Contextual potrivită. Adică să fie adaptată core
ct contextul în care o voi declanșa.
 În funcție de context unde doresc să activez această ancoră
,
 e nevoie să fie una subtilă și să nu atrag atenția.
 Subtilă, ancoră subtilă.
 Pe verighetă.
 Pe lobul urechii.
 Pe brățeară de la ceas.
 Pe buzunare de la pantalon.
 Pe pum.
 Pe gest.
 Ați văzut speaker care fac gestul ăsta când vorbesc?
 Este ancoră chinestezică pentru încredere în tine.
 Așa am folosit-o eu mult timp, pentru ei poate e altfel.
 Dar s-a sesizat acum, eu sunt pit din context, că major
itatea oamă care foloseau gestul ăsta
 inconștient, deci nu intenționat, înconștient, întrebați de
 ce fac asta.
 Au zis că nu știu și au întrebat ce simți când faci asta.
 Deci încredere în tine.
 Ok. Și atunci ne lepească, dacă vrei de acum încolo să sim
ți încredere în tine, fă așa.
 Adică repetă ancora pentru încredere tine pe care tiparul
 de oameni le-au relevat-o. Are sens?
 Întrebarea. Copiilor are matura și instintivă și crează
 ancora.
 Nu știu, dar e foarte posibil.
 Pe jucării da.
 Deci asta e clară. În momentul în care, de exemplu, un cop
il e neliniștit și îl duci la culcare și nu vrea să doarmă,
 adui jucăria preferată...
 Pentru că când zici tu de loc, bolechi, timpă ce mare, îi
 place să veci cu rupăle și-a oricui să simte rece.
 Dacă noi am făcut, de exemplu, un arunjoc, unită propoziția
 pe care ne aruncă un arunjoc în sensul de început și îl
 practicăm.
 E sficient să pronunți numele jocurilor și ei vor simți ent
uziasmul și bucuria jocurilor.
 De exemplu, un moment de vant am spus aici că tine-i pe țar
ă și înceamnă că țară nu-i o encoră.
 Exact. Un alt exemplu, și mai mișto, uite, cel puțin la fel
 de mișto din direcția ta.
 Când pleci de acasă, lasă-i copilului o bluză de-a ta.
 Mai ales dacă e bebe. Lasă-i o bluză de-a ta pentru că el
 nu va ști că tu ești acolo,
 sau nu îți va simți prezența bazată pe mirosul corpului tău
 pentru că te simte ca părinte și că ești acolo.
 E ancoră. Dar pentru el nu contează. Pentru că el va declan
șa emoția de safe, casă, părinte, în siguranță, perfect în
 regula.
 Are sens?
 Da.
 Ancoră.
 Ancoră.
 Ancoră.
 Așa e.
 Ancoră.
 Am, de exemplu,
 în relații de cupluși inclusiv în a mea,
 când plecăm de acasă,
 eu sau Cristina, avem obiceiul inconstient
 de multe ori să dormim pe partea celuilalt.
 Cristina de multe ori
 stă pe partea mea de pat, chiar dacă
 are ditamai patul pentru ea.
 Când ajung acasă, o găsesc ca adormit
 de acolo cercei și telefonul pe partea mea și nu te dea de
 ce.
 Te simt că ești acasă când urbe pe partea ta.
 Ancură. Și la velabiș pentru mine. Are sens ce vă spun.
 Și mai e o caracteristică să fie.
 Unică.
 Unică și nimeni nu va putea să o reproducă decât cumva din
 greșeală.
 Adică nu e ceva ce facem la ordinea zilei.
 De asta am v-am spus și eu din ea cu Iulia,
 sunt gesturi pe care părinții le fac pentru copii sau către
 copii,
 care le crează fără să ne dăm seama, anco-reproductive.
 Adică copilul ăla, dacă vrei, zărată să-l faci să simțiți b
ine, să-l calmezi,
 făi gesturi pe care le faci de pe cei care să-i mai zic că
 îi uibești.
 Nu va avea logică pentru el, dar se va declășa automat emoț
ia.
 Are sens.
 Bun. Întrebări până aici, de orice fel.
 Vreau să vă dă la un exemplu după aia și să facem și un
 demo.
 Ah, până atunci, haideți să vă dau...
 Te rog, dă una mai departe.
 Întrebări de ce natură? La fel, dă una și de mai departe.
 De orice natură, întrebări, de orice fel, vă rog.
 Legat de tot ce am discuta până acum.
 Când pui alta ancoră unei alte persoane, de multe ori nici
 nu e nevoie să știe că face asta.
 Pentru că mintea are o capacitate, de multe ori limitativă,
 de a crea o legătură între două evenimente separate.
 O ancoră se formează prin conectare a două evenimente care
 n-au nicio legătură.
 Dacă două evenimente se întâmplă la același timp, mintea le
 va lega.
 Dacă te doare măseaua în timp ce te duci la un chef și faci
 o știță cu persoană nouă, data viitoare când te vei întâlni
 cu persoană respectivă,
 Voi vă durea ceva sau vei simți o stare de desconfort și nu
 știi de ce.
 Și îți spune, bă, nu îmi place fața lui ăla.
 Da un NLP practicii și lor să îmi trebuie auzit, dar când l
-ai cunoscut?
 Păi la un chef. Și cum te simți ei atunci? Bă, nasul ăla,
 avea un...
 Uite, de-aia nu îți place fața lui. Omul nu are nicio vină.
 Ancorerele, unului ta ce v-am spus despre emoții, vor rep
rezenta, odată ce sunt ancorate,
 vor reprezenta filtre prin care vedem realitatea.
 În momentul în care se întâmplă două lucruri în același tim
p, două evenimente,
 separate, dar în același timp, mintea le va conecta.
 Și va spune A equal B.
 Melodie înseamnă emoție.
 Persoană înseamnă emoție.
 Claxonă înseamnă teamă.
 Sirenă înseamnă frică.
 Deși n-au nicio legătură.
 Are sens?
 repetare
 cu cât repet mai mult o ancoră creată cu atât mai intens se
 va conectare scrie
 dacă asta îmi trebuie a Cati
 da, am eu un scris foarte caligrafic
 conectare
 2. prin repetiție, prin repetare, cu cât repetă o ancoră
 mai des, cu atât mai puternic se instalează
 Cu cât repet o melodie pe baza unui emotie, cu atât mai rep
ede ancorez melodia de emotie.
 Cu cât mă văd cu o persoană mai des în același context, cu
 atâta voi ancora emoția din context cu persoană.
 Are semn ce vă spun?
 A treia variantă, intensitate.
 Cu cât mai intensă este emoția, cu atât mai puțin e nevoie
 să repet ancora.
 Eficacitatea ancora-i practic este invers proporțional.
 Necesitatea de a repeta ancora este invers proportional leg
at de intensitatea ei.
 Cu cat mai intensa este ancora, cu atât mai mult nu e nevo
ie sa o repet.
 Cu cat mai intensa este emotia, cu atât mai eficienta va fi
 ancora. Din prima.
 Deci, dacă nu am o stăriță, nu am o stăriță de bine, dar am
 o stăriță de bine, nu am o stăriță de bine, dar am o stăriț
ă de bine, nu am o stăriță de bine, nu am o stăriță de bine,
 nu am o stăriță de bine, nu am o stăriță de bine, nu am o
 stăriță de bine, nu am o stăriță de bine, nu am o stăriță
 de bine, nu am o stăriță de bine, nu am o stăriță de bine,
 nu am o stăriță de bine, nu am o stăriță de bine, nu am o
 stăriță de bine, nu am o stăriță de bine, nu
 La un aniversari
 La un aniversari
 De ce?
 Mi-a facut o ancora
 Un cuvânt
 O chestiune
 Si stând asa
 Te gândești, nu?
 Că poate...
 Că starea ta de bine era mult mai înaltă
 Într-un alt context
 Da, i seamnă că a fost sincronizată ineficientă
 Adică ai aplicat ancora
 La un moment în care emoția ta era scăzută
 Se poate în locul iar ce?
 Da, sigur că da.
 O calitate a ancorilor este că pot fi dezactivate sau resc
rise oricând.
 De ce rescrierea?
 Oricând.
 La corectară e...
 Că n-am prins momentul ăla fix.
 E în regulă. Oricând conștientizezi o ancoră pe care o ai
 productivă și vrei să o faci mai eficientă, poți oricând să
 o rescri.
 În NLP se numește înlăntuirea ancorilor.
 Poți să îmi creezi ancure diferite pe diferite părți ale
 corpului dacă vreau pe mână, pe ureche sau pe...
 Nu, pe emoții diferite și pe stimuri diferite sau pe...
 Ceea ce a chisit eu.
 Da.
 Asta e înlăntuire și să le declanșez una deopă alta sau po
ți să le suprapun pe același gest sau același stimuri să sup
rapun emoții diferite.
 Exact.
 Exact. Adică, pe lobul, pe gestul de la mână, pe verighetă,
 s-a încorez.
 O dată entuziază. O dată, încredere mine.
 Încă o dată, curajă.
 Și e suficient să accesez, a încora, și toate mi se vor
 activa.
 Drog.
 Direct.
 Direct. Apropo de drog.
 S-a făcut un experiment, ca să-ți dai seama de ce adevăr ai
 spus,
 cu niste șoriciei, cărora îi s-a implantat un chip în cre
ier care să le stimuleze zona orgasmului de câte ori apasă
 pe un buton.
 Adică le s-a făcut...
 Pentru că e ca un drog. Emoțiile sunt ca un drog și devin
 limitative când depășesc capacitatea noastră de integrare
 și de confruntare cu ele.
 Emoțiile pot să ne incapaciteze.
 Da, da, da. Dopamina, de exemplu...
 Aceste de emose pe care ai...
 Exact, exact, exact.
 Exemplul cu soricei.
 Le-a trebuit o singura experiență să apese pe un buton,
 evident, adatat pentru ele acolo, în cușca lor,
 ca să-și dea seama că dacă apasă pe butonul automat a orgas
m,
 încât au apăsat pe butonul apără a muri.
 Față reală, deci...științific.
 Așa-i să zic pe ce fac ancoră la...
 Științific. Ai putea să spui ancoră de orgas pe nas, de
 exemplu. A fost întrebarea mea acum cinci ani.
 Și trainerul meu mi-a zis, băi prietenul îmi cearcă, dacă v
rei, dar e posibil să fii cașoricele-l ala, o mândasă, până
 mori.
 Și nu mai e fan. E mai mișto cu...
 La tine au științări.
 Îl vine șeful și făcea boss, bine mă, s-o chei, uite aici.
 Am o treabă cu...
 Glumim, glumim, dar e adevărat.
 Este principiul pe care funcționează Facebook-ul.
 Like-ul de la Facebook este o ancoră pentru dopamină în cre
ierul vostru.
 Și al meu, și al totul oricelor care utilizează Facebook.
 Când intru pe Facebook și văd nu știu câte zeci de like-uri
,
 crearșul meu eliberează doză de dopamină care este în par
anteză
 un hormon al recompensiei pe care creierul meu le elibereaz
ă natural,
 fără să îi dau niciun fel de imbold în conții în care obțin
 o recompensă.
 Când sunt încurajat, când îmi se face un compliment, când
 am câștigat o competiție, Creeră nu automat declanșează dop
amina.
 Dar Facebook a descoperit că dacă dai like unei persoane, î
i se declanșează tot dopamina.
 Și ce, ok, hai să facem atunci o competiție din asta.
 Hai să dăm multe like-uri, să dăm acum și nimii are.
 Hai să dăm și utilizatorul de Facebook care își pune 7.000
 de selfiuri pe oră, de fapt, încearcă să declanșeze ancora
 dopaminei care a devut un drog pentru el.
 Ce ziceți de asta?
 Encora este secretul publicitatei. Vânzare are loc pe baza
 emoțiilor pe care noi le simțim față de produse, nu pe cât
 de util este să apar acele produse.
 Un marketer bun va ști să-ți ancoreze o stare emoțională,
 faină de produsul lui.
 De multe ori reclama pe care o vezi n-are nici o legătură
 logică cu produsul.
 Dar dacă te faci, îți te simți într-un fel și la final îți
 spune
 Domestos, curat ca lacrima.
 Și el de fapt îți arată acolo reclamă cu nu știu,
 habarnam, ocean sau nu știu ce
 și te simți tu mișto,
 vei ancora senzația de produs, n-are nici o legătură ce
 logică are.
 Noi cumpărăm toți, cumpărăm emoțional, nu logic și rațional
.
 De-aia trăim în era consumerismului, pentru că cumpărătur
ile noastre nu se fac logic și rațional pe baza cererii și
 ofertei și anevoii,
 ci se fa pe baza, cum mă simt.
 Cum mă face să mă simt produsul ăsta?
 Și mă duc să-mi cumpăr o pereche de bocanci, doar pentru că
 vreau să mă simt purtând acei bocanci noi, deși am deja o p
ereche.
 Mai ales când vine vorba de cumpărături, în special.
 Nu cumperi BMW care va face la noi, ci cumperi Senzatia de
 a-si o sa mirozi?
 Exclusivism.
 N-are nicio legatura cu capacitatele lui.
 Nici nu știu dacă mă treb ce are în el, nu știu să-ți
 explic.
 Suntem mai jucati să-i cu el.
 Și acum ce din ei gătesc de simt?
 Mi-l am dorit pentru cum mă făcea să mă simt.
 Pe cum te făcea să-i cu el?
 Asociere.
 Am închis OK și am închis OK. Dacă aș avea repede pe asta
 cum aș simți?
 Și m-am gândit că dacă aș conduce mașina asta, aud din loc
 de dat, cea cum aș simți?
 Crezi că e greu să găsește motiv?
 Se da și un test drac pe o mașină, n-ai trezut?
 Dacă pun o cură cu mașină în nou, mă duc la reprezentanță,
 o iau, mă simt bine în ea și îl facem cu făcuțul în scot.
 Vrei cumpăra doar pe baza ceea ce simți, nu pe baza ceea ce
 face.
 De aia de multe ori atunci când îmi dau seama că am imboldu
 de a face o cumpărătură, mă întreb, am nevoie de asta sau v
reau să mă simt într-un fel în care asta mă face să mă simt.
 Și în secunda asta, stai un pic, vreau să-mi ia telefon
 acum vreo lună jumate.
 Și într-un telefon pretzbunt, când să dau buy, stai un pic,
 bă, am nevoie de telefon acum, în secunda asta am nevoie de
 telefon.
 Bă nu, asta merge bine de un an jumate, filmează baterie,
 salut, și am închis.
 Pentru că mi-am dat seama că urma să fac o cumpărătura emoț
ională.
 Și m-am calmat.
 Dar era ancoră.
 Ok.
 Întrebări de orice fel?
 Trebuie neapărat să știi înainte.
 Dacă îți dorește ceva, dă-i semnul cu mașină.
 Trebuie neapărat să fi văzut o mașină dinainte, pe care se
 dorește.
 Adică hai să dau un exemplu de un Lamborghini.
 Încât toată lumea s-a simțit bine într-un Lamborghini.
 Presupunem.
 Apropo de glumă, de Lamborghini, uitați-vă, dacă vrei, E
rika, să postez, dacă nu mai Erika aici, să vă rog sorin să
 postați voi, reclama cu Lamborghini și Kia.
 Da? E o reclama făcută de cei de la Kia care zice, ai putea
 să-ți dorești un Lamborghini pentru felul în care te face
 să te simți.
 Dar când te vei răca la volant, vei observa că n-ai loc
 unde să spui telefonul, pentru că sunt numai butoane în Kia
, în schimb, ai un locar special pentru telefon.
 Și știu poate, vei vrea să pleci în vacanță cu Lamborghini-
ul tău nouă-nouț, și te vei duce să vezi la porbăgaj.
 Și vei găsi în porbăgajul un DITAMA e motorul.
 Și te vezi la cheia și vezi că la cheiare nu știu câte 100
 litri de spațiu.
 Și te vezi frumos la Lamborghini, la porbăgajul Lamborghini
-ului, care este fix în față.
 Și vei găsi spațiu fix pentru o gentuță, pentru că asta
 este Lamborghini, o gentuță mică, știi?
 Și ți arată de fapt cam ce faci tu și ce cumpări de fapt câ
nd cumpări Lamborghini. Cumpări firmă.
 Nu cumpăr Lamborghini, bineînțeles, adrețează în rând
 public, evident.
 Deci nu trebuie neapărat să conduci leindel la burbini că
 atât de multe.
 Nu, trebuie să presupui tu cum te vei simți când îl vei ave
a.
 Datorită neuronilor o glinde, vezi pe oameni care conduc ma
șina respectivă și cum se simt ei conducând.
 Și atunci a replicit, simți sau vrea să-l prezintă.
 Și vei presupune... De aia sunt reclamele pline de oameni
 fericiți. Ați văzut reclamele oameni triști?
 Părgeau într-un Mercedes...
 Deci, nu mai puteai.
 Si arunca afara cu bagnoti, asa, sa stergea cu dele.
 A, ula, fii la armama ei de viata.
 Nu o sa vezi in reclame oameni tristi, decat daca joaca rol
ul de trist, ca sa iti ofereti dupa ea o solutie.
 Ca sa poti sa verifici daca ai facut o alegere buna privir
 la cumparare, vezi cum te simti cu produsul respectiv dupa
 un anumit timp, cu punctia de produs.
 Ca de obicei, cumparand emotional, te simti bine o perioada
 foarte limita de timp.
 Dacă e un telefon, poate fi câteva zile. Dacă e o mașină,
 poate fi câteva săptămâni. Dacă e o casă, poate fi câteva
 luni sau un an-doi.
 Niste haine doar câte curte.
 Dar nu-i vorba de lepturi. Mi-a încorporat întrebarea că n-
am și lăni. Am luat-ne un lepturi cu multe de lepturi.
 De fiecare dată când îl deschid, au făcut și pur și simplu.
 Stau pe YouTube și am făcut o grămadă de bani.
 Și eu discut rățional mână la făcut.
 Nici odată. Nu-mi pliu tubu, asta-i ziua din aștia.
 Nu că n-ai cum să intri pe YouTube o japiță. E unul de bani
.
 E o japiță. E o japiță. E o japiță.
 Te luati niciodată. Cum piu YouTube-ul ăsta zi onorilor?
 Sau Facebook.
 Am atentat, aproape că se limitează la atât, dar e fiecare
 dată când îi simți task-ele.
 Mult!
 Am avut nevoie de amă.
 Va salvezi lumea cu laptopul ăsta, stii?
 În momentul ăla, ai o problemă, traiești într-o fantezie.
 Știi? Adică cât timp ești...
 Și eu sunt conștient că l-am cumpărat pentru ancoră, eu,
 laptopul meu.
 Sunt conștient, n-am o problemă cu asta.
 Pentru mine a fost o recompensă după nu știu câți ani de
 muncă mi-am propus acum cinci ani,
 că nu o să pot să-mi permit, o să-mi cumpăr.
 Adică pentru mine era și o satisfacție la nivel de...
 Ba, am muncit merit, știi? Erași legată de asta.
 Deci eu acum n-am o problemă. Dar acum, dacă mă pui să cump
ăr același laptop la același preț, zic... nu.
 Dar îl folosesc ca ancor. Așa este. Când mă pun la laptop,
 eu am ancorul de creativitate. La laptopul ăla.
 Cum vi se pare ancoria până acum, ca și concept? Are sens?
 Mișto? Sună bine?
 Stai că facem acum în continuare. Vreau să vă mai dau un
 exemplu, că am vrut să vă termin cu hainele.
 Oamenii fac eroarea de a se imbraca în funcție de felul în
 care se simt la începutul zile, de acord?
 Mă trezc într-o zi și mă simt, nu știu, plouat, mă îmbrac
 mai ștezi, mă îmbrac mai ea, mă simt într-o zi entuziat, mă
 îmbrac mai fain, mai elegant, de acord?
 Dar cum ar fi să ne îmbrăcăm în funcție de cum vrem să ne
 simt?
 Nu în funcție de cum mă simt.
 Și mă duc așa în blugi, mă ignoră.
 În contextul de vânzări.
 În contextul de vânzări, da?
 În fără de business.
 Mă ignoră.
 Bine, asta are legătura cu exteriorul.
 În acest fel, la film, da?
 În blugi, în apujjol sau adidă sau ceva mai departe, cu ge
acă, sau mă duc în brăcata de față și au tănat...
 E ancoră, da.
 În anumite profesii așa este recomandat.
 Înțe vorbesc de lumea noastră interioară.
 Eu am momente când vreau să mă simt, nu știu, încrezător și
 poate...
 Sunt încredătoarea, de a-mi fi făcut, că am descoperit.
 Automat mă asint încredătoarea.
